ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 лютого 2024 року           справа №200/17102/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 200/17102/21 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

                                                   ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача збитки, завдані державі, в розмірі 112431,01 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , під час якої його притягнуто до матеріальної відповідальності.
Однак, при звільненні відповідач не сплатив всю суму боргу.
На підставі Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, сума збитків підлягає стягненню з відповідача.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Після завершення службового розслідування не був встановлений факт заподіяння матеріальної шкоди, оскільки були відсутні підтверджуючі документи, що свідчили про наявність такої шкоди в розумінні абз. 2 п. 17 Положення № 243/95-ВР.
Факт заподіяння державі шкоди встановлено вже після відповідної перевірки та складання акту про перевірку комплектності виробу 9С18М1 зав. № 9452, борт. № 201, затвердженого командиром військової частини від 21.06.2016. Саме з цього моменту командиру військової частини стало відомо про наявність нанесених збитків державі.
Наказом командира військової частини від 21.06.2016 № 385 призначено службове розслідування для з`ясування причин і умов, що сприяли виникненню відсутності комплектуючих виробів. 
Актом службового розслідування від 09.08.2016 встановлено, що втрата військового майна сталася внаслідок неналежного ставлення відповідача до виконання своїх обов`язків. Встановлена сума збитків – 118611,96 грн. Відповідач з актом ознайомлений та особисто підписав його.
Наказами командира військової частини від 19.08.2016 та від 29.09.2016, зокрема, ОСОБА_1 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності та утримано грошові кошти в сумі 117023,01 грн.
Відповідачем не оскаржувалися накази про притягнення його до підвищеної матеріальної відповідальності та з нього стягувалися відповідні суми збитків з грошового забезпечення.
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача спричинені збитки у повному обсязі.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 499 від 25.12.2015 “Про закріплення за підрозділами частини озброєння і військової техніки та інших матеріальних засобів” визначено, що озброєння та військову техніку відділення бойового управління, а також виріб № 9452 (ГМ-567 № 201)- закріплено за начальником відділення бойового управління капітаном Брюхановим С.С.
20.06.2015 капітаном ОСОБА_1 особисто було здійснено перевезення виробу 9С18М1 зав. № 9452, борт. № 201 з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 для передачі. Проте даний виріб не був переданий в зв`язку з виявленими недоліками представниками Військової частини НОМЕР_2 під час передачі. Для встановлення причин і умов по даному факту командиром Військової частини НОМЕР_1 було призначене службове розслідування. (Посилання в Додатку 3)
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 “Про призначення службового розслідування” від 12.04.2016, № 199, було призначене службове розслідування по факту виявлених недоліків при передачі виробу 9С18М1 зав. № 9452, борт. № 201 начальником відділення бойового управління - заступником начальника штабу з бойового управління Військової частини НОМЕР_4 капітаном ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до акту службового розслідування затвердженого командиром від 05.05.2016 було встановлено, що якісно та в повній мірі провести дане розслідування не можливо у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт недоліків та нестач майна і 31П. Також в Акті зазначено, що нестачу чарунок в кількості 79 штук капітан ОСОБА_1 пояснює тим, що виявив їх в грудні 2014 року, але про це не доповідав.
На підставі наказу командира військової частини від 13.05.2016, № 290 “Про результати службового розслідування” призначено комісію з метою перевірки виробу 9с18М1 на наявність нестачі майна та З1П. В подальшому був складений акт про перевірку комплектності виробу 9С18М1 зав. № 9452, борт. № 201, затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2016, згідно змісту якого під час проведення перевірки виявлено нестачу певних матеріальних цінностей у кількості 66 одиниць. З даним актом ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його особистий підпис.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2016 № 385 “Про призначення службового розслідування по факту виявлених нестач під час перевірки комплектності виробу 9С18М1 заводський № 9452, бортовий № 201” призначено проведення службового розслідування з метою з`ясування причин та умов, що сприяли виникненню відсутності комплектуючих елементів і ЗіП виробу 9С18М1 зав. № 9452. борт. № 201.
Актом службового розслідування від 09.08.2016 встановлено, що начальником відділення бойового управління-заступником начальника штабу Військової частини НОМЕР_4 капітаном ОСОБА_2 допущено втрати військового майна внаслідок неналежного ставлення до виконання своїх обов`язків. Визначено, що загальна вартість відсутнього майна виробу 9С18М1 заводський № 9452, бортовий № 201 становить 39537,32грн. Сума завданого збитку державі становить 118611,96грн. З даним актом ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його особистий підпис.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2016 № 506 із змінами від 29.09.2016 № 512 суму завданих збитків - 117023 грн 01 коп занесено до Книг нестач військової частини, а капітана ОСОБА_1 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно Наказу командира військової частини від 29.09.2016 № 512 “Про внесення змін до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2016 № 506”, за порушення вимог статей № 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Постанови Верховної ради України від 23.06.1995 № 243 капітана ОСОБА_1 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності та утримано грошові кошти на суму 117023 (сто сімнадцять тисяч двадцять три) грн, 01 коп.
Вказана сума вбачається з Довідки-розрахунку від 05.07.2016 № 3/РАО. Крім цього у вказаній довідці визначено 558 найменувань та озброєння.
Відповідно до книги грошових стягнень і нарахувань ОСОБА_1 частково відшкодував завдані збитки, залишок до відшкодування складає 112431 грн 01 коп.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2018 № 13 капітана ОСОБА_1 звільнено в запас відповідно до підпункту “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини шостої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, з урахуванням підпункту “ї” пункту “1” частини восьмої цієї статті.
19.09.2018 з вих. 30/3927 ОСОБА_1 надіслано претензію про добровільне повернення коштів за завдані збитки державі, яка залишена ОСОБА_1 без задоволення, а кошти не відшкодовані.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачем при встановленні наявності та розміру матеріальної шкоди не дотримано вимоги Положення № 243/95-ВР, яке встановлює чіткі строки для завершення службового розслідування. Отже, відповідач не може бути притягнутий до матеріальної відповідальності на підставі порядку, вимоги якого не дотримано. 

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України “Про правовий режим майна у Збройних Силах України” військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.
До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Згідно зі статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначало Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затверджено постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі – Положення № 243/95-ВР).
Відповідно до пункту 2 розділу І Положення № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Згідно з пунктом 3 розділу І Положення № 243-95/ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. 
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
На підставі пункту 4 розділ І Положення № 243/95-ВР відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.
Пунктом 13 розділу ІІІ Положення № 243/95-ВР визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі, зокрема, недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Відповідно до пункту 17 розділу IV Положення № 243/95-ВР командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. 
У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. 
Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. 
Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.
Як свідчать матеріали справи, факт заподіяння матеріальної шкоди було виявлено 20.06.2015, коли капітан ОСОБА_1 особисто здійснював перевезення виробу 9С18М1 зав. № 9452, борт. № 201 з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 для передачі. Проте виріб не був переданий в зв`язку з виявленими недоліками представниками Військової частини НОМЕР_2 .
Проте, службове розслідування по факту виявлених недоліків при передачі виробу 9С18М1 борт. № 201 начальником відділення бойового управління-заступником начальника штабу з бойового управління Військової частини НОМЕР_5 капітаном ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 було призначено 12.04.2016 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 199, а завершено тільки 09.08.2016, тобто більш ніж через рік від дня виявлення матеріальної шкоди.
Крім того, відповідно до пункту 16 розділу IV Положення № 243/95-ВР, розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.
Згідно з актом про перевірку комплектності виробу 9С18М1 зав. № 9452, борт. № 201, затвердженого 21.06.2016, виявлено нестачу певних матеріальних цінностей у кількості 66 найменувань. 
Проте, в Довідці – розрахунку від 05.07.2016 № 3/РАО визначено 558 найменувань, зокрема, кабель (п. 65-68), реле (п. 98-101), ящик запасних частин (п. 375) та решта поза встановленою кількістю у 66 одиниць, що не відповідає змісту акту, затвердженого 21.06.2016.
Зазначене свідчить про порушення позивачем при встановленні наявності та розміру матеріальної шкоди вимог Положення № 243/95-ВР, що обумовлює відсутність підстав для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності на підставі порядку, вимоги якого не дотримано. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 200/17102/21 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 200/17102/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 08 лютого 2024 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 08 лютого 2024 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                              Е.Г. Казначеєв