ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/13404/23
Провадження № 22-ц/4820/144/24

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
розглянув у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/13404/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У травні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 16 грудня 2020 року у розмірі 59 073 грн 94 коп, яка виникла станом на 20 березня 2023 року та складається із: заборгованості за тілом кредитом – 48 202 грн 56 коп; заборгованості за простроченими відсотками – 10 871 грн 38 коп.
В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 16 грудня 2020 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписана відповідачем і підтверджує той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. На підставі підписаної заяви ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, з кредитним лімітом 50 000 грн. Таким чином банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак останній умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2023 року позов задоволено частково, стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по договору б/н від 16 грудня 2020 року, яка утворилася станом на 20 березня 2023 року в розмірі 48 202 грн 56 коп та 2 190 грн судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити вказані позовні вимоги у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
В поданій апеляційній скарзі банк, посилається, що відмовляючи у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем 16 грудня 2020 року, зазначено усі істотні умови кредитування, зокрема, тип кредиту – відновлювальна кредитна лінія, сума кредитного ліміту, строк кредитування, мета отримання кредитних коштів, спосіб і строк надання кредиту, процентна ставка в розмірі 42% річних для карти «Універсальна» та 40.8% для карт «Універсальна Gold», вказаний тип процентної ставки є фіксованим, загальні витрати по кредиту та орієнтовна загальна варість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, та інша інформація щодо кредитування. Таким чином, підписавши вказану заяву, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитування та взяв на себе відповідні зобов`язання. Звертаючись до суду з позовом, банком також надано довідку на підтвердження отримання відповідачем 17 грудня 2020 року картки «Універсальна» № НОМЕР_1 , з терміном дії до 03/24, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, згідно якої встановлений кредитний ліміт становить 50 000 грн і який було зменшено до 0, 00 грн. Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_1 підтверджено наданим розрахунком та випискою по рахунку з яких вбачається як відповідач користувався кредитними коштами та періодично вносив кошти на погашення заборгованості, однак через неналежне виконання взятих на зобов`язань, станом на 20 березня 2023 року має заборгованість за тілом кредитом – 48 202 грн 56 коп та простроченими відсотками – 10 871 грн 38 коп, розмір яких нараховано згідно погодженої відсоткової ставки 3,5% або 42 % річних. Тому, суд першої інстанції помилково вважав, що банком не надано належних доказів на підтвердження погодження умов кредитування щодо сплати відсотків, а відтак безпідставно відмовив в задоволенні цієї позовної вимоги про стягнення 10 871 грн 38 коп прострочених відсотків.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 48 202 грн 56 коп не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
У відповідності до ч.ч. 2, 3, 6 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 814/1469/17, від 1 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14, від 9 липня 2020 року у справі № 751/4890/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19.
Апеляційним судом направлялась копія апеляційної скарги позивача та судове повідомлення про розгляд справи апеляційним судом без виклику учасників справи в судове засідання на адресу зареєстрованого місця проживання проживання відповідача, однак вказане поштве повідомлення повернулося до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом.
Заслухавши доповідача та перевіривши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення в частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. 
Так судом встановлено, що 16 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н за допомогою ОТП-паролю.
За умовами договору сторони погодили відсотки за користування кредитними коштами по картці «Універсальна» в розмірі 42%.
17 грудня 2020 року відповідачу було видано кредитну картку № НОМЕР_1 «Універсальна», строком дії до 03/24 та встановлено кредитний ліміт, який в послідуючому збільшено в розмірі 50000 грн. 
Кредитними коштами та відповідно кредитною карткою відповідач користувалася, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит.
За розрахунком Банку, доданим до позову, заборгованість відповідача станом на 20 березня 2023 року становть за тілом кредитом – 48 202 грн 56 коп та за нарахованими відсотками (розмір відсотків 42%) – 10 871 грн 38 коп, а всього 59073,94 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками, суд першої керуючись правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, виходив з того, що у заяві позичальника від 16 грудня 2020 року про приєднання до Умов та Правил надання послуг процентна ставка сторонами не визначена, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Правила та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України передбачено,що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень статей 12, 18 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Із матеріалів справи вбачається, що 16 16 грудня 2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 за допомогою ОТП-паролю Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Так, на аркуші 3, договору, вбачається, що сторони також погодили умови угоди про використання простого електронного підпису,ч де банк та клієнт узгодили при наданні банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч. але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами Кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні Банку. Кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах. Мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитись з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення банку на здійснення операцій з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК банку дає клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції. Доручення на здійснення якої клієнт надає банку шляхом підписання способами, що узгоджені сторонами вище. 
Сторони визнають правочин у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. Сторони узгодили, що банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно п.5 ч.3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом;
Отже, як встановлено судом, сторони узгодили те, що підписання Заяви буде в електронному вигляді, в даному випадку заява про приєднання до Умов та правил була підписана відповідачем стілусом на планшеті у відділенні Банку, тобто, підписуючи в електронному вигляді дану заяву, відповідач погодився зі всіма умовами та правилами кредитного договору, сторонами погоджена умови кредитування, розмір відсотків за користування кредитними коштами, проте суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, вказавши на відсутність підпису в Умовах відповідача, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає нормам матеріального права та підлягає скасуванню у частині відмови у задоволенні стягнення відсотків у розмірі 10871,38 грн., оскільки надані розрахунки заборгованості за відсотками відповідають обставинам справи та наданим доказам.
Заперечення щодо підписання відповідачем даної Заяви від останнього ні до суду першої інстанції, ні до апеляційної інстацн6ії не надходили.
За таких обстав, апеляційний суд вважає, що підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_1 погодився зі всіма умовами кредитування, графіком повернення, штрафами, пеню, розміром відсотків за користування кредитними коштами та такі умови договору погоджені обома сторонами.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2023 року в частині відмови у стягненні відсотків, скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення вимоги та стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 10871,38 грн. коп.
Також слід зазначити, що у зв`язку із повним задоволенням позову Банку, підлягає перерозподілу судовий збір.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позову банком сплачено 2 684 грн судового збору, а також 4026 грн – за подачу апеляційної скарги, а всього 6710 грн, отже з ОСОБА_1 підлягає стягненню 6710 грн, сплаченого АТ КБ «Приватбанк» судового збору.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2023 року в частині відмови в позові про стягнення 10871,38 грн. відсотків за користування кредитними коштами і судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 10871,38 грн задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ЄДРПУО 14360570) заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 10871,38 грн.
Стягнути з з ОСОБА_1 ( зарежстрвоане місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ЄДРПУО 14360570) 6710 грн, сплаченого судового збору.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 06 березня 2024 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова