ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/7899/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Баранник Н.П.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження   в місті Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області       
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від  01.08.2023, (суддя суду першої інстанції Лозицька І.О.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі,  в адміністративній справі №160/7899/23  за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання протиправним  та скасування рішення,  
УСТАНОВИВ:
          17.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу період трудової діяльності з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року (з 05.1979 - 09.1987 року - Криворізький монтажно-заготівельний завод №2 тресту “Дніпрометалургмонтаж”; з 10.1987 - 03.1993 року – Криворізький завод металоконструкцій Державного виробничого об`єднання “Укрстальконструкція”) за Списком №2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу період трудової діяльності на посаді електрозварника ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року за Списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести повторний розгляд заяви про призначення пенсії № 149 від                         08.04.2010 року, з урахуванням стажу по Списку № 1 та Списку № 2.          
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.04.2010 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1. Проте, відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного загального стажу та неможливістю підтвердити згідно законодавства стажу по Списку №2. В подальшому, позивач неодноразово зверталась із заявою про перегляд її заяви про призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідач безпідставно відмовив в такому перегляді.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 01.08.2023 задовольнив позовні вимоги частково. Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року у Криворізькому монтажно-заготівельному заводі №2 тресту “Дніпрометалургмонтаж” до загального та пільгового стажу по Списку №2    та з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року у ТОВ “Укрелектрочормет”   до загального та пільгового стажу по Списку №1. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року у Криворізькому монтажно-заготівельному заводі №2 тресту “Дніпрометалургмонтаж” до загального та пільгового стажу по Списку №2    та з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року у ТОВ “Укрелектрочормет”   до загального та пільгового стажу по Списку №1. Зобов`язав Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 08.04.2010 року, та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
Не погодившись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зарахування періоду роботи позивача з 09.11.1978 по 01.03.1979, з 07.12.1981 по 16.01.1990 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 є неможливим, оскільки на час подання заяви про призначення пенсії провести перевірку довідки про підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №2 неможливо, оскільки згідно з інформацією з архіву документи на зберігання не надходили. Також, відповідач зазначає, що відомості довідки №99 від 09.07.2004, виданою адміністрацією ТОВ «Укрелектрочормет», Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при обчисленні пільгового стажу позивача зараховано до стажу за Списком №1 фактично відпрацьований час за даними обліку часу згідно вибірки. Відповідно позивача безпідставно стверджує про зобов`язання здійснити зарахування стажу до пільгового стажу за Списком №1 за період з 23.04.1990 по 16.10.1995 в календарному обчисленні. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду з позовом в цій справі, адже позивач пов`язує порушення своїх прав з розглядом її заяви, який мав місце в 2010 році, однак звертається до суду з позовом лише в квітні 2023 року.
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга   підлягає    задоволенню за наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.04.2010 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №3926-731/Н-01/5-0400/21 від 09.02.2021 року переглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 №149 від 08.04.2010 року та зазначено, що позивачем до пенсійного органу були надані довідки про підтвердження пільгового стажу роботи по Списку №1 від 09.07.2004 року №99, виданої ТОВ “Укрелектрочормет”, згідно якої ОСОБА_1 працювала електрозварником ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року; про підтвердження пільгового стажу роботи по Списку №2 від 22.01.2004 року, виданої КП ДП “Дніпросантехмонтаж”, згідно якої ОСОБА_1 працювала електрозварником 3-го розряду. На час подання заяви про призначення пенсії провести перевірку довідки про підтвердження пільгового стажу роботи по Списку №2, виданої КП ДП “Дніпросантехмонтаж” не було можливості, так як згідно листа архівного відділу виконкому Криворізької міської ради від 14.10.2010 року № 922/886-1 документи на зберігання до архівного відділу не надходили. Згідно наданих документів станом на 08.04.2010 року страховий стаж ОСОБА_1 складав 18 років 5 місяців 4 дні, з них пільговий стаж роботи по Списку №l -2 роки 10 днів. Враховуючи відсутність загального стажу та неможливість підтвердження згідно законодавства стажу по Списку №2 підстав для призначення пенсії станом на 08.04.2010 року немає.
07.06.2019 року позивач вдруге звернулась за призначенням пенсії за віком згідно зі ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12.06.2019 позивачці призначена пенсія за віком на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
В жовтні 2020 ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перегляд її заяви про призначення пенсії від 08.04.2010.
В задоволенні заяви було відмовлено.
В листопаді 2022 року позивач знову звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перегляд  заяви про призначення пенсії від 08.04.2010, зарахування до пільгового стажу за списком №1 період перебування   ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 10.10.1992 року по 10.10.1995 року. 
В задоволенні заяви позивача було відмовлено.
Не погодившись з діями відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в цій справі.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу в перегляді її заяви про призначення пенсії, та зарахуванні до пільгового стажу період її роботи. 
Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить із наступного.
Стосовно вимог ОСОБА_1 про перегляд її заяви про призначення пенсії за віком.
Відповідно до частини другої   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Статтею 46 Конституції України   передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті  повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Порядок подання та оформлення документів  для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005. (далі по тексту Порядок №22-1)
Відповідно до п. 1, 2 Порядку 22-1, в редакції чинній на час подання заяви про призначення пенсії,  Заява  про  призначення  пенсії  непрацюючим громадянам і членам   їх   сімей   подається   заявником   особисто  або  через представника,  який  діє  на  підставі  виданої  йому довіреності, посвідченої  нотаріально,  безпосередньо  до  органу, що призначає пенсію,   за   місцем   проживання   (реєстрації),   або  законним представником  відповідно  до  законодавства  за місцем проживання (реєстрації) заявника.
              У разі    якщо    особа,   якій   призначається   пенсія,   є неповнолітньою або  недієздатною,  заява  подається  батьками  або опікунами (піклувальниками) за місцем їх проживання (реєстрації). 
               Заява про призначення пенсії працюючим громадянам і членам їх сімей (у зв`язку з втратою годувальника) та про відстрочку часу її   призначення  відповідно  до  Закону  подається працівником (членом його сім`ї у зв`язку з  втратою  годувальника) до управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (далі - орган,  що призначає пенсію)  через  уповноважену посадову   особу   підприємства,  установи,  організації  (далі  - посадова особа).  За бажанням особи така заява  може  бути  подана особисто за місцем проживання (реєстрації).
          Відповідно до п. 37 Порядку №22-1 орган,  що  призначає  пенсію,  розглядає   питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення  виплати  раніше  призначеної  пенсії,  а  також   про переведення  з  одного  виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 4).
          Відповідно до п. 43 Порядку №22-1, право   особи   на  одержання  пенсії  установлюється  на підставі всебічного,  повного і об`єктивного розгляду всіх поданих 
документів органом, що призначає пенсію.
              Орган, що  призначає  пенсію,  не  пізніше  10   днів   після винесення  рішення  видає  або  направляє  адміністрації або особі повідомлення про призначення,  відмову в призначенні, перерахунку, переведенні  з  одного  виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. 
          Таким чином, як видно зі змісту Порядку №22-1, в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії,  пенсійний орган на підставі заяви та поданих документів, здійснює розгляд та вирішує питання про можливість призначення пенсії,  приймає рішення про призначення чи відмову в призначенні пенсії. Таке рішення може бути оскаржене, зокрема в судовому порядку. 
          Аналіз Порядку №22-1, в редакції чинній на час звернень ОСОБА_1 за переглядом її заяви про призначення пенсії від 08.04.2010, свідчить що чинним законодавством не передбачено можливості подання до пенсійного органу заяви про повторний розгляд заяви про призначення пенсії, так само не передбачено й порядку повторного розгляду вже розглянутих заяв про призначення пенсії.
          Не передбачено права особи на повторний розгляд заяви про призначення пенсії й ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
          Водночас, ст. 44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком №22-1 передбачено право особи на звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії на підставі додатково поданих документів, зокрема, про стаж роботи.
          Як видно з матеріалів справи, позивач в 2019 році та 2022 року звернулась до відповідача із заявою про повторний розгляд її заяви про призначення пенсії від 08.04.2010. Своїм правом на оскарження на рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 не скористалась, після призначення їй пенсії за віком, заяв про проведення перерахунку пенсії з метою зарахування відповідного стажу не зверталась. 
          Відтак, враховуючи той факт, що чинним законодавством не передбачено здійснення повторного розгляду заяви про призначення пенсії, по якій існує чинне рішення про відмову в призначенні пенсії,  на думку колегії суддів, відповідач відмовляючи в проведенні повторного розгляду заяви про призначення пенсії від 08.04.2010 не допустив протиправного порушення прав позивача, відтак підстави для задоволення позовних вимог в цій частині – відсутні.
          Стосовно вимог позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу період трудової діяльності з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року (з 05.1979 - 09.1987 року - Криворізький монтажно-заготівельний завод №2 тресту “Дніпрометалургмонтаж”; з 10.1987 - 03.1993 року – Криворізький завод металоконструкцій Державного виробничого об`єднання “Укрстальконструкція”) за Списком №2, а також період трудової діяльності на посаді електрозварника ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року за Списком №1 колегія суддів зазначає наступне.
Як видно з матеріалів справи 08.04.2010 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Також, в рішенні зазначено про неврахування до стажу позивача період трудової діяльності з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року (з 05.1979 - 09.1987 року - Криворізький монтажно-заготівельний завод №2 тресту “Дніпрометалургмонтаж”; з 10.1987 - 03.1993 року – Криворізький завод металоконструкцій Державного виробничого об`єднання “Укрстальконструкція”) за Списком №2, а також період трудової діяльності на посаді електрозварника ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року за Списком №1.
Відповідач відмовив в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного стажу.
Позивачем до матеріалів справи додано клопотання про перегляд заяви про призначення пенсії від 26.10.2020 року, в якому позивач просить переглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків. В заяві порушується питання необхідності врахування позиції Верховного Суду щодо атестації робочих місць, а також зменшення віку для жінок. 
Також, матеріали справи містять заяву  від 28.11.2022 про повторний розгляд заяви позивача про призначення пенсії від 08.04.2010, в якій ОСОБА_1 порушує питання стосовно врахування до трудового стажу за списком №1 періоду її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме: з 10.10.1992 по 10.10.1995.
Отже, як видно з матеріалів справи, позивачу відмовлено в зарахуванні до стажу періоду трудової діяльності з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року (з 05.1979 - 09.1987 року - Криворізький монтажно-заготівельний завод №2 тресту “Дніпрометалургмонтаж”; з 10.1987 - 03.1993 року – Криворізький завод металоконструкцій Державного виробничого об`єднання “Укрстальконструкція”) за Списком №2, а також період трудової діяльності на посаді електрозварника ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року за Списком №1 саме в 2010 році під час призначення пенсії.
В подальшому, як видно із наданих позивачем заяв, вона не зверталась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявами про перерахунок пенсії, призначення пенсії з урахуванням вказаного стажу із наданням будь-яких документів про його підтвердження.
В свою чергу, як видно зі змісту адміністративного позову позивач пов`язує своє порушене право на зарахування спірного стажу саме з відмовою в призначенні пенсії, яка мала місце в листопаді 2010 року.
Відповідно до ч. ч. 1, 2    ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
          Згідно з ч.1,2,3 ст. 122 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з частиною першою    статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України    суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
За приписами    статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” від 23.02.2006 №3477-IV    суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.
Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа “Каменівська проти України”), “право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...”.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах “Стаббігс на інші проти Великобританії”, “Девеер проти Бельгії”).
Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.  Після завершення зазначених строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Як вже зазначалось, позивачу відмовлено в зарахуванні спірного стажу в 2010 році, після цього в своїх зверненнях ОСОБА_1 не порушувала питання стосовно зарахування до стажу періоду трудової діяльності з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року (з 05.1979 - 09.1987 року - Криворізький монтажно-заготівельний завод №2 тресту “Дніпрометалургмонтаж”; з 10.1987 - 03.1993 року – Криворізький завод металоконструкцій Державного виробничого об`єднання “Укрстальконструкція”) за Списком №2, а також період трудової діяльності на посаді електрозварника ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року за Списком №1 – (доказів протилежного матеріали справи не містять).
Таким чином, строк на звернення до суду з адміністративним позовом в цій частині розпочався в листопаді 2010 року та закінчився в травні 2011, однак з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулась лише в квітні 2023 року.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 29.11.2023 та від 19.12.2023 позивачу було надано строк та запропоновано подати до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Копії ухвал направлені на адресу позивача, та  отримані позивачем поштовим зв`язком 16.12.2023 та 31.12.2023 відповідно. 
Однак, станом на час розгляду справи від позивача на адресу суду не надійшло клопотання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача періоду трудової діяльності з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року (з 05.1979 - 09.1987 року - Криворізький монтажно-заготівельний завод №2 тресту “Дніпрометалургмонтаж”; з 10.1987 - 03.1993 року – Криворізький завод металоконструкцій Державного виробничого об`єднання “Укрстальконструкція”) за Списком №2, а також період трудової діяльності на посаді електрозварника ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року за Списком №1 слід залишити без розгляду.
При цьому, колегія суддів зазначає, що залишення позову без розгляду в цій частині не перешкоджає праву позивача на звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, шляхом зарахування спірного стажу.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести повторний розгляд заяви про призначення пенсії № 149 від  08.04.2010 року, з урахуванням стажу по Списку № 1 та Списку № 2, в іншій частині позовні вимоги слід залишити без розгляду.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 адміністративній справі № 160/7899/23 – скасувати та прийняти нову постанову.
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести повторний розгляд заяви про призначення пенсії № 149 від  08.04.2010 року, з урахуванням стажу по Списку № 1 та Списку № 2.
Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу період трудової діяльності з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року (з 05.1979 - 09.1987 року - Криворізький монтажно-заготівельний завод №2 тресту “Дніпрометалургмонтаж”; з 10.1987 - 03.1993 року – Криворізький завод металоконструкцій Державного виробничого об`єднання “Укрстальконструкція”) за Списком №2; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу період трудової діяльності на посаді електрозварника ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року за Списком №1 – залишити без розгляду.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена  касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник