ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/33/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/5061/21 Категорія: 310000000 	Годік Л. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       05 березня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача	Новікова О. М., 	
суддів секретар  	Гончар Н. І., Сіренка Ю. В., Любченко Т.М.,	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Уманської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем 29 червня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського МРУЮ у Черкаській області, актовий запис № 278. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент подання позову сімейні стосунки між сторонами припинені. Він має постійний заробіток та стабільну роботу, постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, до кримінальної відповідальності не притягувався. Приймає активну участь в утриманні дитини. ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_4 .
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні його батьківських обов`язків у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання можливості безперешкодно відвідувати сина та спілкуватися з ним у будь-який час.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд виходив з того, що позивачем не представлено доказів того, що  відповідач заперечувала проти спілкування позивача з дитиною та чинила перешкоди у спілкуванні з ним. Суд вказав, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 05.10.2023 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Зазначає, що суд безпідставно та помилково дійшов висновку, що права позивача, як батька в частині визначення способу участі у вихованні дитини та зустрічей батька з дитиною ніким не порушуються і не оспорюються. Зокрема, суд не взяв до уваги, що позивач звертався як до поліції з приводу замни замків у квартирі де проживав син та неможливості спілкування з дитиною, так і до органу опіки та піклування для дачі відповідного висновку, однак йому безпідставно відмовлено, мотивуючи тим, що сторони на той час перебували у шлюбі та фактично було запропоновано розірвати шлюб і лише після цього звертатися за відповідним висновком до органу опіки та піклування. 
Також апелянт вказує, що відповідач можливо вивезла дитину за кордон, а позивач розшукував дитину за кордоном через Міністерство юстиції України. Розшуки на даний час не дали результатів, скоріш за все через те, що відповідач, перебуваючи за кордоном, не стала на консульський облік, а суд першої інстанції також вказане не взяв до уваги.
Крім того, судом залишено поза увагою ст. 141 СК, якою встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Вказує,що суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позову, не врахував принципу рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтересів останньої.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Усатюк О.В. вказує, що ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів про перешкоджання у спілкуванні з дитиною.
На час подачі позову, син відповідачки був ще маленький ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), потребував постійного графіку сну та годування, тому батько співлкувався з сином у присутності матері ОСОБА_2 . Потім вивіз дитину у невідомому напрямку, і протягом семи днів не повідомляв відповідачку де перебуває дитина та в яких умовах проживає.
Вказує, що рішення місцевого суду обґрунтоване, підстав для його скасування чи зміни немає.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 278. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка – ОСОБА_6 , дружини – ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2022 шлюб між батьками дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Позивач у справі стверджує про те, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим було заявлено відповідні позовні вимоги.
Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Також частини 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. 
Відповідно статті 159 СК України передбачено, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Також рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків – правовий висновок ВС у постанові від 09.09.2020 у справі №279/3970/18.
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Апеляційний суд приймає до уваги, що після розірвання шлюбу у травні 2022 році та до цього часу дитина проживала з матір`ю та систематично не мала спілкування зі своїм батьком, який є позивачем у справі. 
Таких висновків сторони не оспорюють та не спростовують.
Між батьками дитини відсутня згода щодо вирішення питання про визначення способів участі батька, який проживає окремо, у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення, що вбачається з позиції позивача по суті заявлених вимог.
Аргументи відповідача, викладені в апеляційні скарзі про те, що жодних перешкод батьку дитини у спілкуванні з нею вона не чинить та його права не порушує, отже між батьками відсутній спір щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, апеляційним судом відхиляються. Адже проти позовних вимог у справі відповідач заперечує, визначений судом першої інстанції спосіб спілкування з дитиною оспорює та вважає, що спілкування позивача з сином може завдати йому психологічної шкоди.
Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що спір між сторонами існує і рішення суду першої інстанції з цього приводу є помилковим.
Разом з тим, з висновку органу опіки та піклування вбачається, що ОСОБА_1 має всі права на участь у вихованні, спілкуванні із сином ОСОБА_3 . Рекомендовано, зобов`язати ОСОБА_2 , зареєстровану АДРЕСА_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 ,який проживає АДРЕСА_2 , із сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з ОСОБА_3 за допомогою засобів відеозв`язку через мережу інтернет та телефонного зв`язку щовівторка, щосуботи, щонеділі, тривалістю не менше 15 хвилин у кожен із таких днів, у проміжок часу з 18 години до 21 години, за умови задовільного стану здоров`я дитини та бажання дитини, у присутності матері.
При виїзді громадянки ОСОБА_2 під час військового стану за межі України, повідомляти батькові місце перебування сина для його спілкування з дитиною. При можливості батька відвідати країну місця тимчасового перебування дитини, матері не чинити перешкод у спілкуванні із сином.
При повернення ОСОБА_2 разом із дитиною до постійного місця проживання, надати батькові можливість безперешкодно спілкуватися із дитиною; за домовленістю з матір`ю дитини, проводити з дитиною відпустку двічі на рік: 20 днів взимку та 20 днів влітку.
Відповідач ОСОБА_2 , на висновок служби у справах дітей надала додаткові пояснення та вказала, що наразі вона з дитиною перебуває в Британії, дитина відвідує садочок, вона працює. Зважаючи на різницю в часі, режим дня дитини та робочі дні відповідача, просить встановити спілкування лише у вихідні дні (суботу та неділю у проміжок часу з 18 години до 22 години за допомогою відеозв`язку через мережі «інтернет» або телефонного зв`язку, за умови задовільного стану здоров`я дитини та бажання дитини, у присутності матері. Після припинення воєнного стану в Україні, вважає що після їх повернення до України графік відвідування батьком сина має бути встановлений також з урахуванням віку дитини, його режиму дня.
Дослідивши обставини справи, враховуючи тривалу відсутність контактів між малолітньою дитиною та позивачем (батьком), необхідно врахувати, що проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача, як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності доньки до батька.
Такі висновки відповідатимуть практиці ВС у справі №754/9026/16 від 23.06.2020.
Разом з тим апеляційний суд вважає за необхідне встановити порядок спілкування позивача з дитиною з урахуванням висновку служби у справах дітей Уманської міської ради, та якнайкращих інтересів дитини, визначивши спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з ОСОБА_3 за допомогою засобів відеозв`язку через мережу «інтернет» та телефонного зв`язку щосуботи та щонеділі, тривалістю 15 хвилин у кожен із таких днів, у проміжок часу з 18 години до 21 години, за умови задовільного стану здоров`я дитини та бажання дитини, у присутності матері. 
Також слід зобов`язати ОСОБА_2 , при виїзді за межі України під час військового стану, повідомляти батькові місце перебування сина для його спілкування з дитиною. 
У разі можливості ОСОБА_1 відвідати країну місця тимчасового перебування (проживання) дитини, матері не чинити перешкод у спілкуванні із сином.
На думку колегії суддів, такий порядок спілкування/зустрічей позивача з дитиною в присутності матері, після набрання постановою суду апеляційної інстанції законної сили, зможе забезпечити поступовий та системний контакт батька з дитиною та формування між ними сталого емоційного зв`язку, оскільки наразі вік дитини майже три роки.
Що стосується вимог позивача визначити порядок спілкування з дитиною при поверненні відповідача з дитиною до України, то колегія суддів вважає це передчасним, оскільки не має будь-яких даних про місце та умови проживання дитини, а також інші обставини, які необхідно врахувати при вирішенні цього питання.
Це не позбавляє права батька дитини в подальшому звернутись з цим питанням до відповідної служби у справах дітей або суду.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі приведених доводів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.08.2023 слід скасувати, та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати відповідача не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити вказаний вище порядок спілкування батька з дитиною. 
На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимог позову та апеляційної скарги на 100 %, з позивача на користь відповідача слід стягнути 2270,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково. 
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2023 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Уманської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини, скасувати та ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Уманської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини, задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою засобів відеозв`язку через мережу «інтернет» та телефонного зв`язку щосуботи та щонеділі, тривалістю 15 хвилин у кожен із таких днів, у проміжок часу з 18 години до 21 години, за умови задовільного стану здоров`я дитини та бажання дитини, у присутності матері. 
Зобов`язати ОСОБА_2 , при виїзді за межі України під час військового стану, повідомляти батькові ОСОБА_1 місце перебування ОСОБА_3 для його спілкування з дитиною. 
У разі можливості ОСОБА_1 відвідати країну місця тимчасового перебування (проживання) ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні із сином.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  2270грн. судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 11 березня 2024року.

Судді