ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
10 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 707/607/23
провадження № 61-12803св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 травня 2023 року у складі судді Морозова В. В. та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Карпенко О. В.,
 
Короткий зміст позовних вимог
1.            У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та встановлення сервітуту.
2.            Позовна заява мотивована тим, що він є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1800, який посвідчено 13 липня 2022 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтовим О. С.
3.            Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці 0,2453 га, кадастровий номер земельної ділянки 7124987000:03:001:0525.
4.             ОСОБА_2 є власницею сусіднього домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 7124987000:03:001:0509.
5.            Вказував, що для того щоб потрапити з вулиці на земельну ділянку, на якій розташований належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, необхідний прохід та проїзд через земельну ділянку відповідача. Іншої можливості доступу до земельної ділянки та житлового будинку в нього та членів його сім`ї крім як через земельну ділянку відповідача не існує.
6.            Оскільки земельна ділянка, яка перебуває у його приватній власності, повністю ізольована від проїзної дороги села, а також беручи до уваги, що іншого доступу до вищезгаданої земельної ділянки, окрім встановлення сервітуту, не існує, виникла необхідність у встановленні земельного сервітуту на частину земельної ділянки, яка належить відповідачу.
7.            Відповідно до зведеного плану земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_3 , для цілей проходу і проїзду на ділянку позивача через ділянку відповідача необхідний сервітут на користь позивача у вигляді земельної ділянки площею 0,0125 га, який проходить по земельній ділянці відповідача.
8.            Незважаючи на те, що вказаним зведеним планом земельних ділянок було встановлено необхідність існування земельного сервітуту для нього з метою забезпечення йому доступу до житлового будинку та земельної ділянки, відповідач чинить йому перешкоди у доступі до земельної ділянки. Відповідач не дотримується вимог добросусідства, так як не дає позивачеві та членам його сім`ї можливості користуватися цим проходом, чинить різні перешкоди, внаслідок чого він не має змоги пройти до своєї ділянки та будинку та позбавлений права на безперешкодне користування своєю власністю.
9.            07 лютого 2023 року він надіслав на адресу відповідача лист-пропозицію про укладення договору земельного сервітуту на підставі зведеного плану земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_3 , проте відповідач не бажає укладати вказаний договір земельного сервітуту.
10.         З урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач просить суд встановити для нього та членів його сім`ї постійний, безоплатний земельний сервітут через частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, для проходу до земельної ділянки з кадастровим номером 7124987000:03:001:0525 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до варіанту, визначеного у висновку експерта 0304/23 від 11 квітня 2023 року по варіанту № 2. 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
11.         Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
12.         Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що позивач не довів, а також не надав доказів на підтвердження неможливості використання свого майна без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, не обґрунтував необхідність встановлення земельного сервітуту, не навів обґрунтованих доводів, у зв`язку з чим повинен бути встановлений сервітут і що задоволення його потреб неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. При цьому позивач просить встановити земельний сервітут через земельну ділянку відповідача способом, який є обтяжливим для ОСОБА_2 , у той час коли цей спосіб не є єдиним можливим та може бути задоволений іншим способом.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
13.         У вересні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
14.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
15.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 січня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16.         У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги.
17.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 348/1992/16?ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 628/2855/17, від 09 квітня 2020 року у справі № 456/3996/16-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 306/1046/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
18.          Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що іншої можливості доступу до земельної ділянки та житлового будинку йому та його сім`ї окрім як через земельну ділянку відповідача не існує.
19.         Вказує, що земельна ділянка та домоволодіння повністю ізольовані від вулиці, тому виникла необхідність для встановлення сервітуту.
20.         Посилається на те, що висновки судів про те, що він може мати доступ до своєю земельної ділянки та домоволодіння без сервітуту, є помилковими, оскільки варіант, запропонований експертом та на який наголошували суду, є недоречим, оскільки земельна ділянка під польовим шляхом не є сформованою в установленому законом порядку, отже вона не є об`єктом цивільних правовідносин.
21.         Крім того, запропонований ним варіант сервітуту буде враховувати взаємний баланс інтересів сторін у справі.
Відзиву на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
22.          ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С. 13 липня 2022 року та зареєстрованого у реєстрі за № 1800, що підтверджується витягом № 304858944 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 липня 2022 року.
23.         Позивачем надано до суду технічний паспорт на житловий будинок, який виготовлено 15 жовтня 1996 року на ім`я попереднього власника домоволодіння ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 .
24.         Також надано зведений план земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , який виготовлено сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_3 , та на якому відображено можливий варіант встановлення земельного сервітуту.
25.         07 лютого 2023 року позивачем було надіслано відповідачу лист-пропозицію укладання договору сервітуту.
26.         До відзиву на позовну заяву відповідачем додано кадастровий план належної їй земельної ділянки № 7124987000:03:001:0509, який виготовлено ФОП ОСОБА_5 у 2020 році, з якого вбачається, що на її земельній ділянці розташована охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної інфраструктури площею 0,0154 га.
27.         29.03.2023 року на ОСОБА_1 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн за правопорушення, передбачене статтею 186 КУпАП, а саме ОСОБА_1 здійснив самоуправство, знищив межові знаки між землеволодіннями.
28.         На підтвердження доводів про необхідність встановлення сервітуту позивачем надано до суду висновок експерта № 0304/23 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження, який складено 11  квітня 2023 року судовим експертом Окрепкою А. І. У висновку зазначено, що відповіддю на питання щодо можливості встановлення доступу до земельної ділянки ОСОБА_1 , є встановлення земельного сервітуту згідно варіанту 1 через домоволодіння за АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Експертом враховані приписи статті 98 ЗК України та надано два варіанти встановлення земельного сервітуту, які, на думку експерта, є в мінімально допустимих розмірах, найменш обтяжливими для користувача земельної ділянки, за рахунок якої встановлюється сервітут, та зможуть в повній мірі забезпечити можливість обслуговування вказаного об`єкту нерухомості.
29.         Варіант 1 передбачає встановлення земельного сервітуту, мінімально- достатньо загальною площею 0,0136 га, з них 0,0091 га щодо обмеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 та щодо обмеження земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_4 .
30.         Земельний сервітут S1 = 0,0136 га, його конфігурацію, проміри, координати зображено в додатку № 1 до висновку рожевою штриховкою та обмежено рожевою лінією розподілу, що проходить крізь точки 6-7-10-12-13-14-15-11. Відстань від точки 6 до ЛЕП 1,61 м.
31.         Таким чином, земельний сервітут складається з:
-          S1 0.0091 га (91 m2) пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 ;
-          S2 0,0045 га (45 m2) пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 .
32.         Варіант 2 передбачає встановлення земельного сервітуту, мінімально-достатньо загальною площею 0,0219 га, з них 0,0125 га щодо обмеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та 0,0094 га щодо обмеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
33.         Земельний сервітут S1 = 0,0219 га, його конфігурацію, проміри, координати зображено в додатку № 1 до висновку рожевою штриховкою та обмежено рожевою лінією розподілу, що проходить крізь точки 2-3-21-19-16- 17-18-20. Відстань від точки 6 до ЛЕП - 7,42 м.
34.         Таким чином, земельний сервітут складається з:
-          S1 - 0.0125 га (125 m2) пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 ;
-          S2 - 0.0094 га (94 m2) пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
35.         Відповідно до варіанту 3 доступ до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 може здійснюватись від автодороги (вул. Героїв України) в обхід через польову дорогу довжиною 356 м та огород гр. ОСОБА_1 довжиною 145 м до житлових будівель гр. ОСОБА_1 . Варіант 3 зображено червоними стрілками в додатку № 1 до висновку.
36.         У висновках по питанню №1, 2 вказано, що існує технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельних ділянках в АДРЕСА_1 (кадастровий помер 7124987000:03:001:0525), № 157 (кадастровий номер 7124987000:03:001:0509, 7124987000:03:001:0507), № 161 (кадастровий номер відсутній). № 163 (кадастровий номер 7124987000:03:001:0007). Варіанти встановлення земельного сервітуту з метою доступу до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 через суміжні землеволодіння гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_7 описані в дослідницькій частині висновку питання № 1, 2 та зображені у додатку № 1 до висновку. 
37.         Також запропонований варіант № 3 доступу до земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 без встановлення земельного сервітуту від автодороги (вул. Героїв України) в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) Нещерета  М. І. протяжністю 501 м та зображений у додатку № 1.
Позиція Верховного Суду
38.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
39.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
40.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
41.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
42.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
43.         Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
44.         Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
45.         Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).
46.         За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
47.         Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
48.         Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
49.         Згідно з частинами першою, третьою статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.
50.         Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.
51.         Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.
52.         Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому позивачу слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.
53.         Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказував, що щоб потрапити з вулиці на земельну ділянку, на якій розташований належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, йому необхідно прохід/проїзд через земельну ділянку ОСОБА_2 . Іншої можливості доступу до земельної ділянки та житлового будинку він та члени його сім`ї не мають.
54.         Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
55.          ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог надав суду висновок експерта № 0304/23 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 11 квітня 2023 року.
56.         Вказаний висновок містить три варіанти під`їзду/підходу до його земельної ділянки, зокрема варіант № 3 без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) ОСОБА_1 протяжністю 501 м та зображений у додатку № 1 до експертного дослідження. Варіантами № 1 та № 2 лише визначено наявність технічної можливості для встановлення земельного сервітуту для позивача, однак вказані варіанти не є єдино можливими для доступу позивача до його земельної ділянки.
57.         Враховуючи наведене суди дійшли обґрунтованого висновку, що позивач просить встановити земельний сервітут через земельну ділянку відповідача способом, який є обтяжливим для ОСОБА_2 , у той час коли цей спосіб не є єдиним можливим та може бути задоволений іншим способом, а саме у висновку експерта запропоновано варіант № 3, який передбачає спосіб доступу до земельної ділянки позивача без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) ОСОБА_1 протяжністю 501 м.
58.         Доводи заявника про те, що земельна ділянка під польовим шляхом не є сформованою в установленому законом порядку, отже вона не є об`єктом цивільних правовідносин, є безпідставними, оскільки позивач не позбавлений права користування нею для проходу/проїзду до свого будинку.
59.         При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час придбання земельної ділянки ОСОБА_1 він бачив її розташовування та можливі під`їзди до неї.
60.         Посилання у касаційній скарзі на те, що вказаний польовий шлях фактично є землями Степанівської сільської ради, а остання не залучена до участі в указаній справі, відхиляються колегією суддів, оскільки відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
61.         Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 348/1992/16?ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 628/2855/17, від 09 квітня 2020 року у справі № 456/3996/16-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 306/1046/20, відхиляються колегією суддів, оскільки судові рішення у справі, яка переглядається, не суперечать висновкам, викладеним у вказаних постановах.
62.         Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
63.         Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
64.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
65.             Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.            Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 травня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович