П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/14251/23                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух Віталій Михайлович                                                                                   Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
07 лютого 2024 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Держпродспоживслужби, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.
          Короткий зміст позовних вимог.
          У вересні 2023 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Держпродспоживслужби, в якому просив визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати вчинити дії.
          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
          Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2023 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
          Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.
          Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскільки виконавчий документ (постанова про накладення штрафу від 27.03.2019 року №02) набрав законної сили 26 липня 2023 року, отже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, визначений частиною 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", не пропущено.
          Рух справи у суді апеляційної інстанції.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
          Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27 березня 2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби у Вінницькій області, на підставі акту № 0044 від 01 березня 2019 року, винесено постанову № 02 "Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", якою до Публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Вінницягаз" застосовано штраф у розмірі 7650617,30 грн за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги, що вчинені щодо групи споживачів.
           22 квітня 2019 року заступник начальника Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Летута Іван Олександрович розглянув заяву Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області №02-15/2182 від 18.04.2019 року про примусове виконання постанови №02 від 27.03.2019 року та відкрив виконавче провадження №58957421.
          Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/1254/19-а від 29 липня 2019 року визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 27 березня 2019 року №02 "Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів".
          Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" відмовлено.
           11.12.2019 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами.
          Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року за нововиявленими обставинами задоволено, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.07.2019 - без змін.
          У зв`язку із наведеним, 27.12.2019 заступником начальника Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Летутою Іваном Олександровичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №58957421.
          Не погоджуючись із постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року, Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області подало касаційну скаргу.
          Постановою Верховного Суду від 26 липня 2023 року скасовано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №120/1254/19-а та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №120/1254/19-а.
           05.09.2023 до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про примусове виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 27 березня 2019 року №02 "Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів".
           06.09.2023 постановою старшого державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинською Марією Вікторівною відкрито виконавче провадження №72699423 щодо виконання постанови №02 від 27.03.2019, яка вступила в законну силу (набрав чинності) 26.07.2023.
          Вважаючи дії старшого державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської М.В. щодо відкриття виконавчого провадження №72699423 від 06.09.2023 протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Мотивувальна частина.
          Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
          Згідно із статтею 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
          Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII).
          За правилами частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
          У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
          Частиною 4 статті 4 Закону № 1404-VIII регламентовано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
          У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
          При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.
          Водночас положеннями частин 1, 2 статті 12 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
          Отже, виконавчий документ, пред`явлений до виконання, має відповідати вимогам, які встановлені статтею Закону № 1404-VIII, та бути пред`явленим до органів, які здійснюють примусове виконання рішень, у строки, встановлені частиною 1 статті 12 Закону № 1404-VIII.
          Водночас пропущення строків пред`явлення до виконання виконавчого документа, встановлених частиною 1 статті 12 Закону № 1404-VIII, є підставою для повернення виконавчого документа без виконання.
          Доводи скаржника зводяться до того, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
          Суд першої інстанції достовірно встановив, що постанова Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 27 березня 2019 року №02 "Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", якою до позивача застосовано штраф у розмірі 7650617,30 грн, була пред`явлена стягувачем первинно у квітні 2019 року, внаслідок чого 22 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження №58957421 з примусового її виконання.
          Надалі у зв`язку із ухваленням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №120/1254/19-а, 27.12.2019 року заступник начальника Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Летута І.О. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №58957421 з примусового виконання постанови №02 від 27 березня 2019 року на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII, згідно з якою виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
          Відповідно до частин 2, 3 статті 39 Закону № 1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
          У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
          Згідно із частиною 1 статті 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
          Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
          Колегія суддів звертає увагу, що постанова заступника начальника Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Летути Івана Олександровича про закінчення виконавчого провадження №58957421 з примусового виконання постанови №02 від 27 березня 2019 року прийнята внаслідок скасування в судовому порядку постанови №02 від 27 березня 2019 року (постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №120/1254/19-а).
          Повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови №02 від 27 березня 2019 року) здійснено стягувачем внаслідок прийняття Верховним Судом постанови від 26 липня 2023 року у справі №120/1254/19-а, якою скасовано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 року у справі №120/1254/19-а та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року у справі №120/1254/19-а.
          Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 27 березня 2019 року №02 "Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", у зв`язку із її судовим оскарженням, вступила в законну силу 26.07.2023, тому строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання слід обчислювати із наступного дня набрання чинності рішенням суду, тобто з 27.07.2023.
          Заява Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій про примусове виконання постанови від 27 березня 2019 року №02 "Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" надійшла до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 05.09.2023, а тому доводи позивача про пропущення стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не знайшли свого підтвердження.
          За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обставини пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому доводи скаржника про пропущення стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не знайшли свого підтвердження.
          Щодо спірних рішень про накладення арешту на майно боржника, про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
          Відповідно до частин 1-4 статті 27 Закону №404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
          Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
          За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
          Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
          Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
          Згідно із частинами 1-3 статті 42 Закону №404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
          Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
          Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
          Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
          Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
          За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у тому, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною, то відсутні підстави для скасування інших постанов, які постановлені на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто вказані вимоги мають похідний характер, які також не підлягають задоволенню.
          Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.
          Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», де Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
          Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.           
          За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.