ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р. 	Справа № 440/517/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2023, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, по справі № 440/517/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Національної поліції в Полтавській області                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі по тексту відповідач, ГУ НП в Полтавській області), в якому просила суд:
-  визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 4 підпункту "б" статті 99 Закону України "Про Національну поліцію", у виді 90 розмірів прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 4 підпункту "б" статті 99 Закону України "Про Національну поліцію", у виді 90 розмірів прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від  23 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування та не доведеність обставин, що мають значення для вирішення справи, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що після звільнення зі служби в поліції позивач звертався до Лікарсько-консультативної комісії ДУ «ТМО МВС України в Полтавській області» 15.06.2022 року і  в подальшому було розглянуто питання щодо доцільності направлення позивача на МСЕК, про що була видана довідка №30, тобто в межах 6-ти місячного строку. 
Наявність повномасштабної війни в Україні та введення воєнного стану на території України починаючи з 24.02.2022 року призвело до того, що позивач лише 13.09.2022 року звернулася до керівництва управління кадрового забезпечення ГУ НП в Полтавській області із заявою щодо направлення її до центру медико-соціальної експертизи з метою проведення обстеження на предмет визначення ознак наявності інвалідності, отриманої в період проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції. 14.09.2022 року позивач звернулася до МСЕК з медичними документами, таке звернення відбулося в межах 6-ти місячного строку.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 98о/с від 23.02.2022 "По особовому складу" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора слідчого відділу Полтавського районного управління поліції 23.02.2022 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу).
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ № 466476 від 14.09.2022 позивачу встановлена з 07.09.2022 друга група інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції.
Позивач звернувся до ГУ НП в Полтавській області із заявою від 11.10.2022, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу.
27.10.2022 ГУ НП в Полтавській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 із якого слідує, що розмір одноразової допомоги до виплати 00,00 грн.
Листом від 27.10.2022 № 29/Б-207 відповідач повідомив позивачу про те, що у зв`язку з встановленням групи інвалідності після шести місяців з дня звільнення з поліції, що не відповідає вимогам пп. 4 частині 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», затверджено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Позивач, вважаючи бездіяльність ГУ НП в Полтавській області щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги протиправним, звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між датою звільнення позивача з поліції (23.02.2022) та датою встановлення позивачу інвалідності (07.09.2022) пройшло більше шести місяців, а тому, враховуючи пункт 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", відповідач не мав правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Предметом оскарження у справі є бездіяльність ГУ НП в Полтавській області щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в поліції.
Відмова відповідача в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу обгрунтована тим,  що позивач не набула самого права на отримання допомоги відповідно до п. 4 ч.1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію".
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
За змістом частини другої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до статей 97 - 101 Закону України „Про Національну поліцію” та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі – Порядок №4).
Згідно з п.1 Порядку №4  ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських у тому числі курсантів, слухачів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - заклади освіти), поліцейських, які були відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади (далі - органи державної влади).
Випадки,  за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту (пп.4 п.4 Порядку №4).
Згідно з пп.2 п.1 Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД є, у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до п. 2 Порядку №4 ОГД у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності  поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.
Відповідно до пп. б) п.4 ч.1 ст.99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату  II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою,  яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Колегія суддів зазначає, що приписи пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII застосовуються виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):
1) причиною інвалідності є захворювання, поранення (контузія, травма або каліцтво), пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;
2) інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;
3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Аналогічна позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 13.04.2022 у справі № 420/6878/18.
Відповідно до частини п`ятоїстатті 242 Кодексу адміністративного судочинства Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII поліцейський має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі визначення йому інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його зі служби в органах внутрішніх справ або поліції.
З матеріалів справи слідує, що наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 98о/с від 23.02.2022  "По особовому складу" ОСОБА_1 23.02.2022 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу).
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ № 466476 від 14.09.2022 позивачу встановлена з 07.09.2022 друга група інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції.
Враховуючи дату звільнення позивача (23.02.2022) та дату встановлення інвалідності позивачу (07.09.2022) колегія суддів зазначає, що встановлення позивачу другої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в поліції відбулося поза межами шестимісячного строку з дати звільнення.
З листа ГУ НП в Полтавській області від 27.10.2022 № 29/Б-207 слідує, що встановлення позивачу інвалідності поза межами шестимісячного строку з дати звільнення зі служби в поліції не дає позивачу права, визначеного п. 4 ч. 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», для призначення одноразової грошової допомоги, а тому було затверджено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
При цьому, колегія суддів враховує також рішення Конституційного Суду України від 22.10.2020 у справі № 12-р/2020, яким визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII зі змінами.
Враховуючи, що інвалідність позивачу встановлено понад шість місяців після звільнення позивача з поліції, то вказана обставина позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач не мав правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а тому обґрунтовано відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що звернення позивача 15.06.2022 року до Лікарсько-консультативної комісії ДУ «ТМО МВС України в Полтавській області» свідчить про дотримання позивачем  6-ти місячного строку для призначення одноразової грошової допомоги, колегія суддів зазначає, що право на призначення та отримання допомоги виникає у разі встановлення інвалідності в межах 6-ти місячного строку після звільнення, звернення до Лікарсько-консультативної комісії ДУ «ТМО МВС України в Полтавській області» для встановлення інвалідності не свідчить про дотримання вказаного строку та набуття права на отримання допомоги.
Позивачу, друга група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, встановлена з 07.09.2022, про що свідчить довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ № 466476 від 14.09.2022. 
Звільнення позивача відбулося 23.02.2022 року.
Отже, встановлення позивачу другої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в поліції відбулося поза межами шестимісячного строку з дати звільнення, а тому колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги необгрунтованими.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що наявність повномасштабної війни в Україні та введення воєнного стану на території України починаючи з 24.02.2022 року призвело до того, що позивач лише 13.09.2022 року звернулася до керівництва управління кадрового забезпечення ГУ НП в Полтавській області із заявою щодо направлення її до центру медико-соціальної експертизи з метою проведення обстеження на предмет визначення ознак наявності інвалідності, отриманої в період проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ані Законом України "Про Національну поліцію", ані Порядком № 4 не передбачена можливість продовження або поновлення шестимісячного строку, встановленого пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" для набуття права на отримання одноразової грошової допомоги. Крім того, колегія суддів зауважує, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для набуття позивачем права на отримання допомоги. Позивач у апеляційній скарзі не наводить жодної обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання позивачем дій щодо звернення до керівництва  із заявою щодо надання їй направлення до центру медико-соціальної експертизи.
При цьому, посилання позивача в апеляційній скарзі на звернення до МСЕК 14.09.2022 року, що, на думку позивача, відбулося  в межах 6-ти місячного строку колегія суддів вважає також необгрунтованими, оскільки право на отримання допомоги залежить від дати встановлення інвалідності, яка позивачу була встановлена поза межами шестимісячного строку з дати звільнення (23.02.2022).
Посилання позивача в апеляційній скарзі на позицію Верховного Суду України у справі №810/836/18, викладену у постанові від 05 лютого 2020 року колегія суддів до уваги не бере, оскільки за висновками Верховного Суду, наведеними у вказаному рішенні, інвалідність встановлено понад шість місяців після звільнення особи, що позбавляє особу права на отримання одноразової грошової допомоги, в зв`язку з чим Верховний Суд підтримав позицію попередніх судів про відмову в позові. 
Посилання позивача в апеляційній скарзі на позицію Верховного Суду України у справі №823/1924/18, викладену у постанові від 20 березня 2019 року колегія суддів до уваги також не бере, оскільки у вказаній справі інвалідність позивачу була встановлена в межах 6-ти місячного строку після звільнення, звільнення позивача зі служби відбулося через скорочення штатів, а отже обставини встановлені у постанові від 20 березня 2019 року відмінні від обставин даної справи.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на позицію Верховного Суду України у справі №359/1238/17, викладену у постанові від 07 вересня 2018 року колегія суддів до уваги також не бере, оскільки у вказаній справі інвалідність позивачу була встановлена в межах 6-ти місячного строку після звільнення.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 по справі № 440/517/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Любчич    С.П. Жигилій