ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року		Справа № 300/1951/23 пров. № А/857/12405/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу відповідних періодів роботи та зобов`язання перерахувати і виплатити пенсію, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2023 року (суддя Чуприна О.В., м.Івано-Франківськ), -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФ) в якому просив:
визнати протиправною відмову оформлену листами від 23.09.2022 за №0900-0305-8/32803, 29.09.2022 №3859-3675/К-02/8-0900/22 та від 21.10.2022 №4179-3950/К-03/8-090/22 у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи з 18.10.2010 по 31.05.2016 включно у Івано-Франківській міській дитячій клінічній лікарні (далі – ДКЛ);
зобов`язати ГУПФ зарахувати позивачу з 01.06.2016 до загального страхового стажу період роботи з 18.10.2010 по 01.08.2011 у ДКЛ і до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-XII) період роботи з 01.08.2011 по 31.05.2016 включно ДМЛ на посаді фельдшера, завздоровпунтом ВХПУ №3 відділення підліткового віку;
зобов`язати ГУПФ здійснити з 01.06.2016 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статей 19, 53, 64, Закону № 1788-XII з врахуванням спеціального та загального стажу роботи за період з 18.10.2010 по 31.05.2016, враховуючи при обчисленні розміру пенсії середньомісячний розмір заробітку за період з 01.08.2011 по 31.05.2016, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 25 років, та виплата перерахованої пенсії одним платежем за вирахуванням раніше виплачених сум. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В апеляційній скарзі вказує, що отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, з урахуванням загального страхового стажу 28 років 10 місяців 23 дні. Пенсія призначена позивачу з 01.10.2010 на виконання постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2011 року у справі №2а-558/2011, яка набрала законної сили 01.12.2013 (далі – Постанова суду). залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013. Вказану пенсію поновлено з 01.06.2016 і при її розрахунку взято стаж та заробіток станом на момент її первинного призначення без урахування стажу та заробітку з 18.10.2010 по 31.05.2016. Вказані дії вважає протиправними, оскільки станом на жовтень 2013 року були відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років, і така пенсія підлягала призначенню саме з 01.06.2016 - дня, наступного за днем залишення позивачем роботи, яка дає право на цю пенсію.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
У зв`язку звільненням у відставку судді ОСОБА_2 , (головуючий суддя у цій справі), згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023, справа №300/1951/23 передана на розгляд головуючого судді Качмара В.Я.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що особи, які перебуваючи на пенсії продовжують працювати, мають право на здійснення перерахунку їхньої пенсії. При цьому таке право відсутнє у осіб, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом № 1788-XII, та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, як працівник охорони здоров`я.
Призначенню позивачу пенсії за вислугу років передували такі обставини.
Так, ОСОБА_1 попередньо, 04.10.2010, звернувся до Управління Пенсійного фонду в Богородчанському районі (далі – УПФ) із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, як працівник охорони здоров`я (а.с.52), та долучив відповідні документи (а.с.53-64).
УПФ відмовило позивачу у призначенні такої пенсії з підстав відсутності у останнього спеціального стажу роботи не менше 25 років, водночас підтвердивши наявність у ОСОБА_1 спеціального стажу – 23 роки 1 місяць 23 дні.
Постановою суду, визнано протиправними дії УПФ щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язано призначити позивачу пенсію за вислугу років з 01.10.2010. Вказана Постанову суду набрала законної сили 01.12.2013 (а.с.15-16).
За заявою стягувача ( ОСОБА_1 ) від 10.12.2013, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ М.С., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №41095799 від 13.12.2013, з примусового виконання виконавчого листа №2а-558/2011, виданого 21.11.2013 (а.с.80). Таку постанову скеровано державним виконавцем для виконання на адресу Управління пенсійного фонду України в Богородчанському районі супровідним листом від 13.12.2013 за №04.1-12/6932 (а.с.79).
На виконання Постанови суду, УПФ з 01.10.2010 призначило ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням до спеціального стажу роботи 28 років 10 місяців 23 дні, про що свідчить наявний в матеріалах справи протокол від 30.12.2013 за №5170 (а.с.78).
Як свідчать протокол №5170 від 13.01.2014, розпорядження №145152 від 07.05.2014, 11.07.2016 і від 13.07.2016, позивачу спочатку припинено виплату пенсії у зв`язку із працевлаштуванням, а надалі поновлено з 01.06.2016 виплату пенсії за вислугу років (а.с.83-87).
В подальшому, 06.09.2022 і 12.09.2022 (а.с.19, 20), позивач звернувся до відповідача із заявами про зарахування до його страхового стажу всього трудового стажу у повній мірі (з 18.10.2010 по 31.05.2016).
В свою чергу, ГУПФ листами від 23.09.2022 за №0900-0305-8/32803, від 29.09.2022 за №3859-3675/К-02/8-0900/22 і від 21.10.2022 за №4179-3950/К-03/8-090/22 повідомило позивача про наявність у позивача загального страхового стажу 28 років 10 місяців, зарахування до стажу період роботи по 30.09.2010 (на виконання рішення суду) та призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.06.2016, так як останній був звільнений з посади, що дає право на даний вид пенсії саме 31.05.2016 (а.с.21, 22, 23).
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом №1788-XII та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Згідно вимог частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Так, в силу вимог статті 2 Закону №1788-XII цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
В силу приписів статті 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Статтею 52 Закону №1788-ХІІ обумовлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту «е» статті 55 цього Закону.
Як визначено пунктом «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції Закону до 01.04.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно положення частини другої статті 7 Закону №1788-ХІІ, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Отже особливістю пенсії за вислугу років, є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи за спеціальністю.
Як уже зазначено вище, Постановою суду з 01.10.2010 зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням до спеціального стажу роботи 28 років                        10 місяців 23 дні.
Згідно пояснень відповідача, для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.03.1985 (а.с.13-14) враховано наступні періоди (зворотній бік а.с.48): з 01.09.1981 по 01.03.1985, 07.03.1985 по 22.04.1985, 04.05.1985 по 27.05.1987, 20.07.1987 по 07.01.1997, 08.01.1997 по 18.01.1997, 19.01.1997 по 31.07.1998, 01.08.1998 по 30.06.2000; 01.07.2000 по 29.02.2004, 01.03.2004 по 30.09.2010.
Отже, до спеціального та загального стажу зараховано всі періоди на момент призначення пенсії (станом на 01.10.2010). Загальний стаж позивача становить 28 років 10 місяців, в тому числі спеціальний стаж - 25 років 4 місяці.
Згідно абзацу 2 пункту 2.4 розділу ІІ «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 за №13-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846; далі – Порядок №13-1) пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії.
У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Згідно довідки від 09.01.2014 за №06/01-05/01, виданої Івано-Франківським професійним політехнічним ліцеєм, ОСОБА_1 працював в Івано-Франківському професійному політехнічному ліцеї по сумісництву на посаді викладача спецдисциплін з 01.09.2010 по 30.06.2011 (а.с.81).
За змістом довідки №4 від 03.01.2014, виданої ДКЛ, а також довідки №01-14/34 від 09.03.2023, ОСОБА_1 з 18.10.2010 по 31.07.2011 працював в ДКЛ на посаді медреєстратора відділення підліткового віку, з 01.08.2011 – переведений на посаду завздоровпунктом, фельдшера ВХПУ №3, відділення підліткового віку. Звільнений із займаної посади за власним бажанням 31.05.2016 (а.с.24, 82).
Згідно доводів відповідача, виплата пенсії позивачу проведена лише за один місяць – липень 2011 року. На підтвердження правомірності таких дій, відповідач вказав на подання ОСОБА_1 до органу пенсійного фонду 10.01.2014 вище коментовану довідку від 09.01.2014 за №06/01-05/01, за змістом якої стало відомо, що позивач в період з 01.09.2010 по 30.06.2011 та починаючи з 01.08.2011 працював на спецпосадах. Оскільки призначення позивачу пенсії за вислугу років на виконання рішення суду відбулось 30.12.2013 (після набрання законної сили Постановою суду 01.12.2013), виплата такої пенсії проводилась у січні 2014 року, коли відповідачу вже було відомо про працевлаштування позивача на спецпосадах, а тому виплата проведена тільки за липень 2011 року, тобто за період в якому позивач не працював (зворотній бік а.с.72). 
Суд встановив із матеріалів справи, що відповідач, враховуючи коментовані обставини, а саме працевлаштування позивача на спецпосаді, припинив виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно розпорядження №145152 від 07.05.2014 (а.с.85). А після звільнення позивача з такої посади 31.05.2016, УПФ поновлено виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.06.2016 згідно розпорядження №145152 від 13.07.2016 (а.с.87).
Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що у розглядуваному випадку мало місце призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.10.2010 на виконання рішення суду, припинення виплати такої пенсії (07.05.2014) та поновлення виплати з 01.06.2016.
Приписами частини другої статті 53 Закон №1788-XII передбачено, що пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку (статті 64-67, 69), одержуваного перед припиненням роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років (статті 54 і 55), крім пенсій працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах.
Згідно вимог статті 64 Закону №1788-XII пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.
Водночас, середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (стаття 65 Закону №1788-XII).
Відповідач при призначенні позивачу пенсії, середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії враховав за 60 місяців з 01.11.1991 по 31.10.1996 та за період з 01.07.2000 по 30.09.2010 за даними системи персоніфікованого обліку, що становить 5 955,32 гривень (а.с.21, 46), що відповідає вимогам Закону №1788-XII.
В силу вимог частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що особи, які перебуваючи на пенсії продовжують працювати, мають право на здійснення перерахунку їхньої пенсії. При цьому таке право відсутнє у осіб, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом №1788-XII, та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
Разом з тим, стаж що набути позивачем з 18.10.2010 по 31.05.2016 буде врахований останньому після призначення пенсії за віком згідно Закону №1058-IV.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 30.12.2013 призначено з 01.10.2010 пенсію за вислугу років (незважаючи на фактичну виплати по такій пенсії лише за один місяць), та зважаючи на не досягнення останнім пенсійного віку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії (01.10.2010), а саме стажу з 18.10.2010 по 31.05.2016, в тому числі із врахуванням при обчисленні розміру пенсії середньомісячного розміру заробітку за період з 01.08.2011 по 31.05.2016, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 25 років, та виплату перерахованої пенсії одним платежем за вирахуванням раніше виплачених сум.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильності застосування судом норм матеріального права до встановлених ним на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів та обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. 
Керуючись статтями 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Н. В. Ільчишин