Дата документу 10.01.2024 Справа № 337/2053/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 337/2053/23 Головуючий у 1 інстанції: Сидорова М.В.
Провадження № 22-ц/807/134/24 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи  ОСОБА_1 ,  в інтересах якої  діє представник – адвокат Кидалов Ігор Миколайович, на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа – Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), ОСОБА_1 , про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа – Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), ОСОБА_1 , про встановлення факту батьківства.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в зоні бойових дій загинув ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить частка квартири АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_4 заповіт не склав. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 – мати позивачки ОСОБА_2 

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року, а 13.08.2022р. вони зареєстрували шлюб. Від сумісного життя у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - позивачка ОСОБА_2 . Запис про батька ОСОБА_2 у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тому позивачка не може підтвердити факт родинних відносин з ОСОБА_4 та вирішити питання щодо прийняття спадщини. Зазначає, що факт того, що ОСОБА_4 є її батьком підтверджується тим, що вони постійно проживали однією сім`єю за адресою реєстрації ОСОБА_4 , а саме, у квартирі АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство, та батько займався її вихованням. Наявні сумісні сімейні світлини. В свідоцтві про її народження по-батькові вона записана як « ОСОБА_6 ». За життя ОСОБА_4 визнавав своє батьківство щодо неї, утримував її.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року позов задоволено.
Встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Внесено зміни до актового запису № 1067 від 21.12.2004р. про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя, Україна, а саме: виключено відомості про батька « ОСОБА_7 », зазначено батьком « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Запоріжжі Запорізької області Україна», та змінено прізвище ОСОБА_2 з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Кидалов І.М., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що третя особа ОСОБА_1 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_4 , не була первинно залучена учасником справи. З довідки № 608 від 24.03.2023р., виданої ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається, що ОСОБА_4 проживав з матір`ю – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Сама ж позивачка зазначила, що нібито з 2004 року живе в квартирі ОСОБА_9 , а тому про наявність у ОСОБА_4 матері не могла не знати. Таким чином, на думку апелянта, позивачка зловживає процесуальними правами, не залучаючи до участі у справі її як спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_4 .

Крім того, вважає, що докази, на підставі яких судом задоволено позов не є належними, допустимими та достатніми. Вважає неприйнятним висновок спеціаліста № 914-МГ від 27.04.2023р. щодо кровного споріднення ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_4 , оскільки він не є судовою експертизою, складений неналежною особою та без попередження її про кримінальну відповідальність. Про проведення у суді судово-генетичної експертизи позивач та її адвокат клопотання не заявили. 

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 вказує, що доказами згідно процесуального закону можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими сторони обґрунтовують позов та заперечення на нього. Тому при вирішення спору щодо батьківства мають враховуватись всі докази у їх сукупності. Вважає, що саме сукупністю зібраних у справі доказів факт батьківства ОСОБА_4 відносно доньки ОСОБА_2 повністю доведено. Зазначає, що висновок спеціаліста складено спеціалістом бюро судово-медичної експертизи, яке є державною спеціалізованою установою, що входить до структури закладів охорони здоров`я України, а тому є належним доказом у справі, яким встановлено, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_2 з вірогідністю не менше 99,999%.

Також вказує, що самою ОСОБА_1 також не було заявлено клопотання про 
призначення у справі судово-генетичної експертизи, тому не спростовано наданий позивачем вказаний висновок спеціаліста № 914-МГ.

Також вважає, що всі решта доказів, зокрема, довідка ТОВ «Місто для людей» та пояснення свідків є належними і допустимими доказами та створюють сукупність доказової бази, на підставі якої судом правильно вирішено спір. 

У судовому засіданні 10.01.2024р. представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Кидалов І.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підтримавши всі викладені в ній доводи.

ОСОБА_2 , її адвокат Земцова В.О. і відповідач ОСОБА_3 заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

ОСОБА_3 підтверджувала, що батьком її дитини – позивача ОСОБА_2 є померлий ОСОБА_4 , а у здійсненні запису про нього як батька в актовому записі про народження за його життя не було потреби, оскільки ОСОБА_4 проживав із ними і без цього належним чином виконував свої батьківські обов`язики, визнаючи ОСОБА_2 своєю дочкою. 
ОСОБА_2 на запитання суду щодо мети встановлення факту батьківства вказувала, що цим не переслідує будь-яку корисливу мету, а лише хоче, щоб її батьком офіційно було визнано ОСОБА_4 . 

Представник Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) в судове засідання апеляційного суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу. 

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 – адвоката Кидалова І.М., пояснення позивача ОСОБА_2 , її адвоката Земцової В.О., відповідача ОСОБА_3 , перевіривши законність і обґрун-тованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до правил п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
До таких же порушень відносяться такі, коли особа була учасником справи, але не у належному процесуальному статусі, зокрема, була третьої особою, але мала бути обов`язково залучена відповідачем. 

Судом першої інстанції встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжі народилась ОСОБА_2 , що підтверджується копією паспорту громадянина України ОСОБА_2 (а.с. 8) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видано 21.12.2004р. відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя, Україна, актовий запис № 1067 (а.с. 12).

У свідоцтві про народження ОСОБА_2 батьками вказані: батько – ОСОБА_7 , мати – ОСОБА_10 .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України за № 00038985849 від 23.03.2023р., батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вказаний ОСОБА_7 , матір`ю – ОСОБА_10 . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.08.2022р., 13.08.2022р. між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який народився в м. Запоріжжі, та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка народилась у м. Запоріжжі, зареєстровано шлюб Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 477. Після державної реєстрації шлюбу дружина набула прізвище ОСОБА_9 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Авдіївка Донецької області помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видано 16.11.2022р. Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2491 (а.с. 10).
Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть № 6691 від 10.11.2022р., складеного КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Авдіївка Донецької області, в зоні військових дій, смерть настала через ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків (а.с. 11).

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який народився в м. Запоріжжі, є ОСОБА_11 та ОСОБА_1 (а.с. 57).
Згідно з інформацією, наданою начальником Хортицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у листі від 24.03.2023р. за № 608, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебував на обліку з 08.04.1998р. по 28.02.2022р. З 28.02.2022р. знятий з обліку у зв`язку з призовом по мобілізації. На 28.02.2022р. у п. 4 облікової картки «Сімейний стан і місце проживання сім`ї» зазначено: неодружений. Мати ОСОБА_12 , 1950 року народження, адреса така сама» (а.с. 58).

Також судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який сформовано 20.03.2023р. за № 326338907, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,37 кв. м, житловою площею 29,7 кв. м, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 06.12.2006р., яке видано Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради (а.с. 17).

Позивачка ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9, 16).

Відповідно до інформації ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», яка міститься у листі № 600332 від 23.12.2022р., ОСОБА_2 , 2004 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2005 року (а.с. 18).

Відповідно до довідки № 24 від 02.02.2023р., виданої Запорізькою гімназією № 24 Запорізької міської ради, ОСОБА_2 є випускницею вказаного навчального закладу (випуск 2021-2022 н.р.), навчалась з 2011 року. Всі роки навчання ОСОБА_4 приймав активну участь у вихованні ОСОБА_13 . Завжди цікавився навчанням дівчини, систематично відвідував батьківські збори, реагував на поради вчителів щодо навчання ОСОБА_14 , завжди був на зв`язку з класним керівником, хвилювався за її самопочуття та навчання, поводився турботливо та завжди опікувався (а.с. 19).
Згідно з висновком спеціаліста № 914-МГ від 27.04.2023р., складеним судово-медичним експертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР Гребенниковою Г.О. за результатами проведення судово-медичного дослідження крові загиблого гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , на підставі заяви гр. ОСОБА_2 , встановлено, що загиблий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , народженою громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Вірогідність того, що загиблий ОСОБА_4 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,999% (а.с. 88-92).
Матеріали справи містять надані позивачкою копії фотознімків, на яких, за поясненнями позивачки та відповідачки, зображені, зокрема, у 2004р. вагітна ОСОБА_15 поруч з ОСОБА_4 , грудень 2004р. - виписка ОСОБА_15 з пологового будинку, спільні фото ОСОБА_4 з позивачкою, починаючи з 2004 року (а.с. 20-33).
Також судом були заслухані пояснення свідків ОСОБА_16 , 
ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які підтверджували, що їм відомо про те, що ОСОБА_2 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як матір`ю і батьком, та померлий ОСОБА_4 визнавав її дочкою та піклування про неї, виховував її.

З`ясувавши вказані обставини, дослідивши всі вище перелічені докази, суд першої інстанції вважав доведеним факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , тому задовольнив її позов.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія визнає наявним процесуальне порушення, допущене судом першої інстанції, яке є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного третьою особою рішення суду, аргументуючи ці висновки наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право-уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 3 ст. 51 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справа № 344/17464/15-ц (провадження № 61-11184св20) вказано, що «відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. 

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який 
виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18).

З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

У постанові від 26 січня 2022р. у справі № 754/11664/15 Верховний Суд зазначав, що при вирішенні справ щодо факту батьківства суду слід з`ясовувати, чи не пов`язане встановлення факту батьківства з вирішенням майбутнього спору про право на майно померлого, про яке зазначено позивачем, тож суду слід належним чином уточнювати позовні вимоги, зокрема, з чим пов`язується встановлення такого факту, та з урахуванням цього правильно визначати коло осіб, які мають приймати участь у справі, та у випадку необхідності вирішити питання залучення до участі у справі усіх осіб, яких може стосуватись вирішення питання про спадкове право на майно померлого. 

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду про про встановлення факту батьківства, зазначивши відповідачем ОСОБА_3 .
Тобто, позивач ОСОБА_2 на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами та поряд із іншим відповідачем ОСОБА_3 , яка є її матір`ю, не пред`явила вимогу до ОСОБА_1 , яка є її бабусею та матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Суд першої інстанції лише за клопотанням самої ОСОБА_1 залучив її до участі в справі третьою особою, проте про залучення цієї особи до справи як співвідповідача позивач не клопотала.

За загальним процесуальним правилом до розгляду справи залучаються усі особи, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість, незалучення кого-небудь з них до розгляду справи, як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.
При цьому, законне, повне та справедливе вирішення спору неможливе без визначення належного суб`єктного складу відповідачів.

Важливе значення у заявах чи позовах про встановлення факту має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення такого юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. 
Встановлення факту батьківства безпосередньо породжує юридичні наслідки для позивача та відповідача, зокрема, право на спадщину, на будь-які передбачені у державі гарантії, тощо.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_4 , є спадкоємцем першої черги після його смерті, а тому в будь-якому випадку встановлення факту батьківства в подальшому буде нести в собі правові наслідки для спадкування.
До того ж, як було зазначено в позовній заяві самою ОСОБА_2 , що саме з метою набуття права на спадкування вона встановлює даний факт. 

Те, що в подальшому ОСОБА_19 змінила свою позицію і в усних поясненнях зазначала в суді, що вона просто хоче, щоб ОСОБА_4 був зазначений її батьком, не відповідає змісту її позовної заяви, в якій нею було зазначено, що встановлення цього факту їй потрібно з метою спадкування. 

Позивачка ОСОБА_2 визначила відповідачем свою власну матір ОСОБА_3 , однак із останньою фактично спору не має, оскільки відповідач визнала позов, а також 
весь час визнавала, що ОСОБА_2 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Натомість, ОСОБА_1 заперечувала проти встановлення факту батьківства, а тому саме з нею відбувався спір, і вона мала бути залучена як співвідповідач у даній справі, оскільки є спадкоємцем першої черги після померлого сина ОСОБА_4 , як і ОСОБА_3 як дружина померлого, та на цей статус наразі претендує й сама позивач ОСОБА_2 . 
За таких обставин, до участі у справі підлягала залученню ОСОБА_1 у якості відповідача у справі, права якої можуть бути порушені у разі задоволення позову.

Проте, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги   ОСОБА_2   до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, без залучення у справу в якості співвідповідача ОСОБА_1 , вирішивши таким чином питання, зокрема, й про її права та обов`язки.
Оскільки прийняття судом судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, або залучені не у відповідному процесуальному статусі, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, то оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Тож, звертаючись до суду із цим позовом, позивач всупереч положенням статей 51, 175 ЦПК України, не зазначила усіх відповідачів, прав та інтересів яких може стосуватись ухвалене судове рішення, що призвело до вирішення спору з неналежним складом учасників.
Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_1 , а отже такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача без залучення її відповідачем у справі, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд узмозі вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 464/6314/17 (провадження № 61-13581св21).

Зважаючи на все вище зазначене, щодо подальшої долі позовних вимог ОСОБА_2 після скасування оскаржуваного рішення суду колегія дійшла висновку про те, що враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні спору про встановлення факту батьківства не була залучена до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 , а залучення її на стадії апеляційного перегляду рішення в якості відповідача не передбачено цивільно-процесуальним законодавством, у задоволенні позову ОСОБА_2 , вирішного у такому складі учасників, слід відмовити.

У відповідності до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом у задоволенні позову відмовлено, з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1610,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  в інтересах якої діє представник – адвокат Кидалов Ігор Миколайович, задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року у цій справі скасувати. 
Прийняти постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений  18 січня 2024 року.

Головуючий:                 С.В. Маловічко 

Судді:         М.С. Гончар 

               Г.С. Подліянова