КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА[1]
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Романенка Руслана Олександровича, розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову Святошинського районного суду міста Києва від         01 листопада 2023 року, -
 
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від                       01 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі  17000 (тридцять чотири тисячі) грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 28.07.2023 року о 02 год. 40 хв.в м. Київ, по пр-т. Берестейський, 81 керував транспортним засобом «Toyota Rav-4», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушена мова, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager» на місці та у закладі охорони здоров`я відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року, захисник Романенко Р.О. в інтересах                ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Апелянт обґрунтовує свої доводи тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів допущенні такі порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, огляд проведено з порушенням положень ст. 266 КУпАП, що має наслідком визнання огляду недійсним. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.    
Водночас, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, мотивуючи тим, що фактично рішення суду першої інстанції він оскаржив в апеляційному порядку у передбачений законом строк - 09 листопада 2023 року. Однак постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2023 року апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з відсутністю в ордері даних щодо повноважень адвоката в Київському апеляційному суді, яку він отримав 27 листопада 2023 року і одразу повторно подав апеляційну скаргу.  
Розглянувши клопотання захисника, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки фактично апелянтом не проігноровано вимоги закону щодо строку оскарження рішення і у подальшому у найкоротший термін ним було усунуто недоліки допущені при зверненні до апеляційної інстанції.   
Заслухавши доповідь судді, пояснення  ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №526861 від 28.07.2023 року о 04 год. 00 хв. водій  ОСОБА_1 28.07.2023 року о 02 год. 40 хв. керував транспортним засобом «Toyota Rav-4», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві,  по пр.-т Берестейський, 81 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушена мова, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager» на місці та у закладі охорони здоров`я відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, передбачено, що огляд особи проводиться поліцейським з використанням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції вказав, що 28 липня 2023 року близько 02 год 10 хв транспортний засіб «ToyotaRav-4» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 було зупинено на стаціонарному блок-посту. На вимогу поліцейського транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 було переміщено на паркувальний майданчик задля перевірки документів у водія та пасажирів транспортного засобу, оскільки вже діяла комендантська година. Після паркування ОСОБА_2 вимкнув запалення, але при цьому залишив ввімкненим світло передніх та задніх фар транспортного засобу. Оскільки попереду транспортного засобу знаходились загороджувальні конструкції та загороджувальні пристрої примусової зупинки транспортних засобів та військовослужбовці (блокпост), поліцейський висунув вимогу ОСОБА_1 вимкнути світло фар, після чого звинуватив ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Однак, на переконання сторони захисту, будь-яких дій для приведення в рух транспортного засобу ОСОБА_1 не вчинив.   
Наведені пояснення ОСОБА_1 щодо перебігу подій, наявними у адміністративних матеріалах та відеозаписом з місця події спростувати неможливо, позаяк на відеозаписі, долученому до матеріалів адміністративного провадження, відсутній звукозапис, а тому доводи сторони захисту про порушення порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння (ст. 266 КУпАП) спростувати неможливо.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши даний доказ у розумінні ст. 251 КУпАП, дійшов висновку, що на відеозаписі, наявному в адміністративних матеріалах,  не зафіксовано тих необхідних фактичних обставин, що містили би достатній обсяг інформації, яка слугувала би беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР, зокрема п. 2.5 ПДР - відмови від проходження огляду.
У даному випадку очевидні такі порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (зокрема, відсутність звуку на відеозаписі), що є підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом, і, як наслідок,  визнання протоколу  про адміністративне правопорушення серії ААД № 526861 від 28.07.2023 та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - недопустимим доказами (рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України» зазначено, що допустимість та достовірність похідних доказів прямо залежить від допустимості та достовірності первинних процесуальних джерел доказування по принципу «плоди отруйного дерева»). 
Суд першої інстанції, посилаючись на докази на обґрунтування свого рішення, лише формально їх перерахував, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 526861 від 28.07.2023; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак не дав їм належної оцінки у розумінні ст. 252 КУпАП.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
          ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. 
          Згідно з ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив винуватість особи, не з`ясував чи підлягає дана особа адміністративній відповідальності та дійшов необґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, за стандартом «поза розумним сумнівом» (рішенні ЄСПЛ «Коробов проти України» від 21.07.2011).
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Докази на спростування доводів апеляційної скарги в адміністративних матеріалах відсутні.
З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді місцевого суду в цій частині як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.
 
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -
 
ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя
Київського апеляційного суду                                               Олена СІТАЙЛО                

 

Справа № 33/824/277/2024                                                     Головуючий суддя у 1-й інстанції: Журибеда О.М.
                                                                                                                      Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.