ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2024 року           справа №200/4177/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Казначеєва Е.Г., Гайдара А.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі № 200/4177/23 (головуючий І інстанції Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

                                               ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення з військової служби, солдата стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 згідно поданих рапортів від 07.06.2023 та 02.07.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт солдата стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 07.06.2023 та 02.07.2023, та звільнити його з військової служби.
В обгрунтування позову зазначив, що 07.06.2023 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, до якого долучив всі необхідні документи.
23.06.2023 позивача повідомлено, що клопотання командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 про звільнення позивача в запас з лав Збройних сил України, призупинено до надання довідки медико-соціальної експертної комісії про необхідність здійснення постійного нагляду за членами родини.
02.07.2023 позивач повторно звернувся з рапортом до відповідача аналогічного змісту.
09.07.2023 відповідачем знову повідомлено позивача про необхідність надання додаткових документів з посиланням на Положення про медико-соціальну комісію, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317, Постанову КМУ “Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу” від 12.06.2013 № 413.
Бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки позивач надав всі підтверджуючі документи, отриманні у встановленому порядку, необхідні для його звільнення зі служби.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття рішення за результатом розгляду рапорту від 07.06.2023 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт від 07.06.2023 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком, з урахуванням правової оцінки, викладеної судом у рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтування апеляційної скарги.
07.06.2023 позивач звернувся із рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком на підставі пп. «г» п. 2 ч.4 ст.26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, долучивши до рапорту документи.
Зазначений рапорт опрацьовано відповідачем та направлено клопотання до командира Військової частини НОМЕР_2 про звільнення позивача з лав Збройних Сил України. 
Проте, відповідь командира Військової частини НОМЕР_2 свідчить, що розгляд клопотання командира Військової частини НОМЕР_1 про звільнення позивача призупинено до надання довідки медико-соціальної експертної комісії про необхідність здійснення постійного нагляду за членами родини.
За діючим законодавством, для підтвердження необхідності стороннього догляду за своїм батьком, позивач мав надати висновок медико-соціальної експертної комісії, а не лікарсько-консультативної комісії.
Таким чином, позивач не надав доказів того, що має право на звільнення через сімейні обставини – необхідність постійного стороннього догляду за хворим батьком.
Крім того, питання звільнення позивача у спірних правовідносинах не належить до компетенції командира Військової частини НОМЕР_1 , як командира батальйону, що є додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 .
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 29 нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу призваних по мобілізації відповідно до Указу Президента України “Про загальну мобілізацію” № 65/2022 від 24.02.2022, призначених на посади наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 № 28/дск, з 25.02.2022 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, та вважати таким, що з 25.02.2022 прийняв справи та посаду, та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з відповідним посадовим окладом рядовий ОСОБА_1 водій 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.11.2022 № 337 нижчепойменованих військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу увільнено із займаної посади та призначено солдата ОСОБА_1 водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 83-РС від 16.11.2022 на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 22.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 11.07.1970 підтверджується, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медичної допомоги Курахівської міської ради” ЛКК № 238 від 06.06.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за станом здоров`я є хронічно невиліковним хворим (тяжким), який самостійно не може пересуватися, самообслуговуватися. Потребує постійного стороннього догляду, та допомоги.
06.06.2023 Комунальним некомерційним підприємством “Центр первинної медичної допомоги Курахівської міської ради” згідно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлено висновок № 238 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі лікарсько-консультативної комісії, за формою первинної облікової документації № 080-4/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407.
Згідно з актом Курахівської міської ради № 5 від 06.06.2023 про засвідчення факту проживання особи/осіб за вказаною адресою на визначену дату станом на 24.02.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з актом Курахівської міської ради № 6 від 06.06.2023 про обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкають разом батько ОСОБА_2 , який потребує постійного догляду на підставі довідки ЛКК № 238 від 06.06.2023. Зі слів сусідів, до 24.02.2022 допомогу та догляд надавав син ОСОБА_1 . На момент складання акту встановлено факт здійснення догляду ОСОБА_1 за батьком, ОСОБА_2 . Побутові умови створені відповідно до діагнозу хворого.
07.06.2023 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом (вх.№ 3146 від 07.06.2023), в якому просив звільнити його з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії, на підставі підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, через зазначені сімейні обставини (поважні причини). 
До зазначеного рапорту позивач долучив довідку ЛКК від комісії № 238 від 06.06.2023, копію свідоцтва про народження, висновок № 238 від 06.06.2023, копію паспорта батька.
08.06.2023 командир Військової частини НОМЕР_1 листом вих. № 1374 направив командиру Військової частини НОМЕР_2 клопотання, зокрема, про звільнення з військової служби у запас за підпунктом “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” солдата ОСОБА_1 у зв`язку з необхідністю здійснення постійного нагляду за хворим членом родини, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
23.06.2023 командир Військової частини НОМЕР_2 листом вих. № 2899 повідомив командира Військової частини НОМЕР_1 , що розгляд клопотання командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 1374 про звільнення у запас з лав Збройних Сил України молодшого сержанта ОСОБА_3 і солдата ОСОБА_1 призупинено до надання довідки медико-соціальної експертної комісії про необхідність здійснення постійного нагляду за членами родини.
30.06.2023 командир Військової частини НОМЕР_1 листом вих. № 1951 повідомив позивача, що його рапорт від 07.06.2023 про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком опрацьований Військовою частиною НОМЕР_1 у відповідності до вимог діючого законодавства, після чого 08.06.2023 направлено клопотання до командира Військової частини НОМЕР_2 про звільнення позивача з лав Збройних Сил України. Проте, згідно відповіді командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.06.2023 за № 2899 розгляд клопотання командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 1374 про звільнення позивача призупинено до надання довідки медико-соціальної експертної комісії про необхідність здійснення постійного нагляду за членами родини.
01.07.2023 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом (вх.№ 3443 від 01.07.2023), в якому, зокрема, просив додати до рапорта від 07.06.2023 акт № 5 від 06.06.2023 про засвідчення факту проживання особи/осіб за вказаною адресою на визначену дату, акт № 6 від 06.06.2023 про обстеження житлово-побутових умов. Також, зазначив, що у законодавстві України не передбачено обов`язкового надання довідки МСЕК, досить ЛКК № 238. Просив розглянути якнайшвидше рапорт № 1374, який було подано 08.06.2023.
09.07.2023 командир Військової частини НОМЕР_1 листом вих. № 2025 повідомив позивача, зокрема, що рапорт № 1374 від 08.06.2023 був опрацьований Військовою частиною НОМЕР_1 відповідно до вимог діючого законодавства, після чого 08.06.2023 направлено клопотання до командира направлено клопотання до командира Військової частини НОМЕР_2 про звільнення позивача з лав Збройних Сил України. Згідно відповіді командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.06.2023 № 2899 розгляд клопотання командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 1374 про звільнення позивача призупинено до надання довідки медико-соціальної експертної комісії про необхідність здійснення постійного нагляду за членами родини.
Також відповідач зазначив, що для підтвердження необхідності стороннього догляду за своїм батьком, позивач мав надати висновок медико-соціальної експертної комісії відповідно до Положення про медико-соціальну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, та постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу” від 12.06.2013 № 413.
Поданий позивачем разом із рапортом про звільнення висновок лікарсько-консультативної комісії № 238 від 06.06.2023 та інші документи у вигляді актів про обстеження житлово-побутових умов та засвідчення факту проживання, не є належним підтверджуючим документом для звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за підпунктом “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що позивачем дотримано законодавчо визначену процедуру подання рапорту та доданих до нього документів, а саме - на виконання пп. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ позивачем підтверджено наявність поважних сімейних обставин відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (…)
Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про Загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.
Частиною четвертою статті 26 Закону № 2232 визначені підстави звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу (далі – Перелік).
Відповідно до Переліку військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.
Згідно з пунктом 1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 (далі – Положення про МСЕК) це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.
На підставі підпункту 1 пункту 11 Положення про МСЕК міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
Між тим, відповідно до пункту 1 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою КМУ від 21 листопада 2013 року № 917 (далі – Положення про ЛКК) це Положення визначає механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю (далі - діти) з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності.
Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що для звільнення за пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII військовослужбовець повинен підтвердити здійснення постійного догляду за хворими дружиною (чоловіком), батьками відповідним висновком медико-соціальної експертної комісії, а здійснення постійного догляду за хворою дитиною - висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Як свідчать матеріали справи, позивачем до рапорту про звільнення з військової служби відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII додано висновок лікарсько-консультативної комісії від 06.06.2023 № 238, відповідно до якого батько позивача ОСОБА_2 за станом здоров`я є хронічно невиліковним хворим (тяжким), який самостійно не може пересуватись, самообслуговуватись. Потребує постійного стороннього догляду, допомоги. Догляд виконуватиме син ОСОБА_1 .
Проте, за даними обставинами справи, позивач, для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за хворим батьком, мав долучити до рапорту про звільнення з військової служби за пп. «г» п. 2 ч.4 ст. 26 Закону № 2232-XII висновок МСЕК, який є належним підтверджуючим документом постійного стороннього догляду за хворим батьком.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем при зверненні до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII не надано належне підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за хворим батьком, а саме відповідний медичний висновок МСЕК, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Крім того, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі – Положення № 1153/2008), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Військова частина НОМЕР_1 є військовим формуванням – 109 окремим батальйоном територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління Сил територіальної оброни « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України, отже командир військової частини НОМЕР_1 користується владою командира батальйону. 
Як свідчать матеріали справи, з огляду на положення пункту восьмого розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на рапорті солдата ОСОБА_1 від 07.07.2023 року визначена резолюція т.в.о. командира 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 про клопотання по суті рапорту, а командиром Військової частини НОМЕР_1 (як командиром батальйону) рапорт ОСОБА_1 про звільнення з лав Збройних Сил України надіслано на розгляд командиру військової частини НОМЕР_2 полковнику ОСОБА_5 (як командиру НОМЕР_5 окремої бригади) відповідно до приписів пп. 2 п. 225 Положення № 1153/2008 .
Саме командир Військової частини НОМЕР_2 відмовив в задоволенні рапорту ОСОБА_1 та повернув його рапорт з наданими документами на доопрацювання.
Таким чином, в межах спірних правовідносин, питання звільнення позивача з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII не належить до компетенції командира Військової частини НОМЕР_1 , як командира батальйону, а належить до компетенції командира Військової частини НОМЕР_2 , як командира окремої бригади.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі № 200/4177/23 – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі № 200/4177/23 – скасувати.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 15 січня 2024 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 15 січня 2024 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                          Е.Г. Казначеєв