П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  600/5826/23-а 
Головуючий у І інстанції: Маренич І.В.  
Суддя-доповідач:  Драчук Т. О. 
11 березня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
24.08.2023 позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення призначення та виплати ОСОБА_1 , грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення призначення та виплати ОСОБА_1 , грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати - судовий збір в сумі 1073,60 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскільки позивач у період з 24.01.1990 по 29.02.2000 та з 01.03.2000 по 28.04.2001 працювала у закладах, які не передбачені Переліком №909, у Головного управління були відсутні підстави для врахування зазначених період до спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Враховуючи те, що у позивача відсутні 30 років спеціального стажу (в наявності - 28 років 4 місяців 26 днів), рішенням Головного управління №241670044057 від 22.04.2022 було відмовлено у виплаті грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 частини 1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції  не врахував, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки у виплаті грошової допомоги було відмовлено саме рішенням пенсійного органу №241670044057 від 22.04.2022, а не листом відповідача від 08.08.2023. Отже, саме з 22.04.2022 має обчислюватись строк для подання позовної заяви у разі незгоди позивача з винесеним рішенням про відмову у виплаті грошової допомоги. Разом з тим, з адміністративним позовом позивач звернулась до суду 24.08.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.04.2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою про перерахунок пенсії та призначенням виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком.
22.04.2022 відповідно до рішення відповідача за № 241670044057 позивачці відмовлено у призначенні виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу на посадах, що дають право на виплату вказаної допомоги.
20.06.2023 не погоджуючись з вказаним рішення позивач звернулась до Пенсійного фонду України з проханням переглянути рішення відповідача та зарахувати їй до спеціального трудового стажу період роботи з 16.05.1988 по 29.02.2000 на посаді вихователя та завідуючої дитячого садку колгоспу ім. Котовського та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком.
08.08.2023 Департаментом Пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоду з 24.01.1990 по 29.02.2000 та з 01.03.200 по 28.04.2001, оскільки позивач не працювала в закладах (установах) державної (комунальної) форми власності.
Позивач, не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, звернулась до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням низки нормативно-правових актів та встановлених обставин справи, стаж роботи позивача в період з 24.01.1990 по 29.02.2000 безпідставно не зарахований відповідачем до стажу роботи позивача як працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Суд першої інстанції вказав, що оскільки інших доводів щодо відсутності підстав для отримання позивачем грошової допомоги відповідач не надав, а позивач є особою, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і має страховий стаж більше 30 років на таких посадах, а також вона до цього не отримували будь-яку пенсію, тому при призначенні пенсії за віком їй повинна бути виплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що разом з адміністративним позовом представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Як встановлено з ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.08.2023 про відкриття провадження у справі, судом першої інстанції не вирішено питання щодо поновлення строку звернення до суду з позовом.
В подальшому, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій представник звертав увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 22.04.2022 №241670044057 позивачу відмовлено виплаті грошової допомоги, а тому саме з 22.04.2022 мав би обчислюватись строк для подання позовної заяви у разі незгоди ОСОБА_1 з прийнятим рішення про відмову у виплаті грошової допомоги.
Як встановлено з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не надано оцінку доводам відповідача в частині дотримання позивачем строку звернення до суду відповідно до вимог ст. 122 КАС України.
При цьому, звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки у виплаті грошової допомоги було відмовлено саме рішенням пенсійного органу №241670044057 від 22.04.2022, а не листом відповідача від 08.08.2023. Отже, саме з 22.04.2022 має обчислюватись строк для подання позовної заяви у разі незгоди позивача з винесеним рішенням про відмову у виплаті грошової допомоги. Разом з тим, з адміністративним позовом позивач звернулась до суду 24.08.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України.
Надаючи оцінку викладеному в межах заявлених доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду – це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.04.2022 №241670044057 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.04.2022 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно п. 7-1 частини 1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Підставою для прийняття вказаного рішення слугувало те, що страховий стаж позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, складає 28 років 4 місяці 26 днів, що не відповідає вимогам, встановленим п. 7-1 частини 1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Про прийняте ГУ ПФУ в Одеській області рішення від 22.04.2022 №241670044057 позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28.04.2022, направленого на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).
Водночас, з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулась через адвоката лише 24.08.2023, згідно дати формування позовної заяви в системі «Електронний суд», тобто з пропуском строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення про відмову у виплаті одноразової виплати прийняте пенсійним органом 22.04.2022.
В заяві про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, представник позивача як підставу для поновлення пропущеного строку зазначила, що дійсно, в квітні 2022 року позивач зверталась до пенсійного органу із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 частини 1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наслідками розгляду якої відділом обслуговування громадян №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомлено ОСОБА_1 про прийняте рішення. Вважаючи відмову неправомірною, про що ОСОБА_1 дізналась в травні 2023 року, звернувшись до адвоката, який надав роз`яснення, що позивач має право на вказану виплату, з метою уникнення судового розгляду, позивач звернулась до пенсійного органу про перегляд рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 22.04.2022 №241670044057 та вимогою щодо зарахування їй періодів роботи з 16.05.1988 по 29.02.2000 на посаді вихователя дитячого садку колгоспу ім. Котовського до соціального страхового стажу та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій, на що листом пенсійного органу від 08.08.2023 отримала відмову у зарахуванні вказаних вище періодів до спеціального стажу, та як наслідок у відповідній виплаті.
Визначаючись щодо підстав, на які представник позивача посилається як на підставу для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 викладено правову позицію щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Надаючи оцінку вказаному, колегія суддів критично оцінює аргументи представника позивача щодо наявності підстав для визнання поважними причин пропуску строку, оскільки звернення ОСОБА_1 за правовою допомогою до адвоката не змінює момент, з якого позивач дізналась про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання грошової допомоги.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, на які представник позивача посилається як на підставу для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення позивача, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Зазначене не було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті.
Отже, оскільки за результатами перегляду рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем пропущений шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, передбачений частиною 2 статті 122 КАС України, жодних причин і обставин, які об`єктивно ускладнювали або унеможливлювали реалізацію позивачем прав у встановлений строк, судом не встановлено, то заявлений позов підлягає залишенню без розгляду.
Згідно ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що згідно вимог ст.315 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовна заява - залишенню без розгляду.  
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.