ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року	Львів	Справа № 300/8217/23 пров. № А/857/4034/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                Сеника Р.П.,  
суддів                                                                      Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 300/8217/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

суддя в 1-й інстанції - Микитин Н.М.,
час ухвалення рішення - 29.01.2024 року,
місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, згідного якого просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не виконання вимоги частини 1 статті 18 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" і не подання запиту;
- зобов`язати відповідача наказом надати безоплатну вторинну правову допомогу на заяву від 20.11.2023 №2023-3154983;
- стягнути з відповідача 96200,00 грн моральної шкоди.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, визначеним статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання:
- належно оформленої позовної заяви із приведенням описової і мотивувальної частин адміністративного позову у відповідність до прохальної частини, шляхом зазначення у таких частинах позову обґрунтування, щодо заявленої позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди;
- документу про сплату судового збору в розмірі встановленому статтею 4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 2147,20 грн, або документу про відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній календарний рік, або документу, який підтверджує наявність підстав для звільнення від сплати судового збору;
- всіх наявних в позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, або ж вказати докази, які не можуть бути ним подані та причини, з яких такі докази не можуть бути подані.
Ухвала про залишення позовної заяви без руху від 04.12.2023 позивачем отримана 05.12.2023, про що свідчить розписка про отримання судового рішення від 05.12.2023 (а.с.20).
08.12.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про роз`яснення судового рішення, згідно якої останній просив суд роз`яснити ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 04.12.2023 у справі №300/8217/23.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 07.12.2023 про роз`яснення ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 в справі №300/8217/23 - відмовлено.
Копію ухвали суду від 14.12.2023 позивач отримав 18.12.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви від 07.12.2023 про роз`яснення судового рішення долучено відомості Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 06.12.2023 (а.с.27).
Крім того, 08.12.2023 позивачем, подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначено 12 нових позовних вимог до відповідача.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року позовну заяву повернено скаржнику.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що подання позивачем відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (пере нарахованого) податку та військового збору та заяви про збільшення позовних вимог, після залишення без руху позовної заяви, як спосіб усунення недоліків, не є виконанням в повному обсязі вимог ухвали суду від 04.12.2023 про залишення позову без руху, оскільки позивачем не подано належно оформленої позовної заяви із приведенням описової і мотивувальної частин адміністративного позову у відповідність до прохальної частини, шляхом зазначення у таких частинах позову обґрунтування, щодо заявленої позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди та всіх наявних в позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, або ж вказати докази, які не можуть бути ним подані та причини, з яких такі докази не можуть бути подані.
З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку, що у встановлений судом спосіб та строк, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви та вимоги ухвали від 04.12.2023 про залишення позовної заяви без руху не виконано.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала про повернення позовної заяви винесена передчасно, оскільки позивач не погоджується з ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху, тому звернувся із заявою про роз`яснення такої, а також подав апеляційну скаргу на таку ухвалу, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
За змістом ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з частиною 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина 2 статті 169 КАС України).
Отже, залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом, з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. В ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.
Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що разом з позовною заявою скаржником подано заяву про звільнення від сплати судового збору.
Питання про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат регулюється статтею 133 КАС України.
Так, положеннями частини 1 статті 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно з ч.2 ст.132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Положеннями ч.1 ст.8 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон України №3674-VI) встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2)позивачами є: а)військовослужбовці; б)батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в)одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г)члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ)особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3)предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України №3674-VI, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Таким чином, положеннями ч.1 ст.8 Закону України №3674-VI визначено чіткий перелік умов, за наявності яких позивача може бути звільнено від сплати судового збору.
Позивачем до матеріалів справи долучено довідку, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, все його майно розграбовано в окупації, довідку про доходи №0553305727855515, видану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про те, що сума пенсії позивача за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 складає 33758,07 грн., відомості Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (пере нарахованого) податку та військового збору.
В свою чергу, із змісту позовної заяви слідує, що позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача який не виконав вимоги частини 1 статті 18 Закону України "Про безоплатну правову допомогу";
- зобов`язати відповідача наказом надати безоплатну вторинну правову допомогу на заяву від 20.11.2023 №2023-3154983;
- стягнути з відповідача 96200,00 грн моральної шкоди;
Відтак, звернена до суду вимога про визнання протиправною бездіяльність відповідача який не виконав вимоги частини 1 статті 18 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" та, як похідна вимога, зобов`язання відповідача наказом надати безоплатну вторинну правову допомогу на заяву від 20.11.2023 №2023-3154983, є не майновою, а позовна вимога про стягнення з відповідача 96200,00 грн моральної шкоди є майновою.
Таким чином, розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами становить 2147,20 грн, а саме за позовну вимогу немайнового характеру 1073,60 грн та майнового характеру 1073,60 грн.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що сума судового збору 2147,20 грн перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній рік, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягало до задоволення, а позовна заява - залишенню без руху в частині сплати судового збору.
З огляду на викладене, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків обставинам справи та порушив норми процесуального права, що призвело до передчасного вирішення питання про повернення позову, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Відтак, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 300/8217/23 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 18.03.2024