ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року	                        Львів	Справа № 140/3816/23 пров. № А/857/6969/23 	

 
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді -                                                  Ніколіна В.В.,
суддів -                                                                        Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення за наслідками розгляду її  апеляційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2023 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУПФУ у Волинській області), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення нарахування та виплати з 04.09.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ);зобов`язати провести з 04.09.2022 нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є непрацюючим пенсіонером та проживає в населеному пункті Волинської області, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а тому, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018, з 17.07.2018 має право на щомісячне отримання встановленого статтею 39 Закону № 796-ХІІ підвищення до пенсії, як непрацюючий пенсіонер, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ у Волинській області, яка призвела до не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ. Зобов`язаноГУПФУ у Волинській області провести з 04.09.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, до фактичної зміни обставин чи зміни нормативно-правових актів, що були застосовані судом під час вирішення даного спору.  В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі №140/3816/23 змінено: в абзаці третьому його резолютивної частини слова «прожитковим мінімумам для працездатних осіб» замінено словами «мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік)». 
У решті рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду про ухвалення додаткового судового рішення з питань розподілу судових витрат, оскільки судом не вирішено питання про стягнення з відповідача судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України заява розглядається у порядку письмового провадження.
Вирішуючи по суті вимоги заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року було змінено рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі №140/3816/23. 
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем при поданні апеляційної скарги сплачено 1610,40 грн судового збору .
Таким чином, на переконання апеляційного суду, на користь ОСОБА_1 слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, як суб`єкта владних повноважень, за рахунок його бюджетних асигнувань 1610,40 грн сплаченого при зверненні до суду апеляційної інстанції судового збору.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 252, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (ЄДРПОУ 13358826) 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 коп сплаченого при зверненні до суду  апеляційної інстанції судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш