КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 січня 2024 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 359/6937/20
номер провадження №22-ц/824/4086/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2023 року /суддя Журавський В.В./
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спільно набуте майно, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, яким просив: встановити факт спільного проживання з ОСОБА_2 в період з червня 2016 року по лютий 2020 року, а також визнати садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами, який розташовується в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0777 га з кадастровим номером 3220882903:03:038:0058, яка розташована в Київській області, Бориспільський район, Головурівська сільська рада, СТ «Парус», квартиру, яка розташується за адресою: АДРЕСА_2 , об`єктами права спільної власності, визнавши за ним право власності на частину у вказаних об`єктах нерухомого майна.
Ухвалою  Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду. Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, вжиті ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 вересня 2020 року (провадження № 2-з/359/99/2020, справа №359/6937/20) - скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 гривень, судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. /т. 4 а.с. 229/
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині стягнення витрат на правову допомогу, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката. Вказував, що документ, який фактично підтверджує факт надання та отримання послуг - акт надання послуг від 30 липня 2021 р., взагалі не містить переліку послуг, що були надані адвокатом Ульяновим О.В. відповідачу.  Вказував, що апеляційна скарга на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2021р., апеляційна скарга на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2020 р. були підготовлені в рамках іншої інстанції - апеляційної (Київський апеляційний суд) як і участь у судових засіданнях, тому вони не відносяться до витрат, що були понесені відповідачем в суді першої інстанції, крім того не можна, відносити до витрат, що були понесені відповідачем в суді першої інстанції такий документ, як запит до Києво-Святошинського ВП ГУ НП Київської області. Зазначав, що заявлена представником Відповідача до стягнення з позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000, 00 грн є завищеною, а також є непропорційною обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не зверталась.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції переглядається в частині його оскарження - стягнення судових витрат.
 Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що позов, пред`явлений ОСОБА_1 судом першої інстанції залишено без розгляду.
В ході судового засідання в суді першої інстанції, представник відповідача Ульянов О.В. просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 50000 гривень, а також витрати за подання заяви про забезпечення доказів.
Стягуючи зазначені витрати, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 5 ст. 142 ЦПК України про те, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно з вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд першої інстанції вірно вказував, що позов ОСОБА_1 вже двічі був залишений без розгляду, зокрема на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2021 року (т.3 а.с.159-160) та ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року (т.4 а.с.88-89). Вказані ухвали скасовані Київським апеляційним судом внаслідок допущених порушень норм процесуального законодавства.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 грудня 2018 року у справі №751/10961/16, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. При цьому, Верховний Суд вказав на те, що неявка представника позивача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи та повторно не з`явився у судові засідання, відноситься до необґрунтованих дій позивача.
До необґрунтованих дій позивача в даному випадку суд першої інстанції вірно відніс неявку позивача та його представника у судові засідання.
Встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_2 здійснював адвокат Ульянов О.В. на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АА №023093 (т.1 а.с. 99). Даний ордер про надання правничої (правової) допомоги складений на підставі договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2020 року (т. 3 а.с. 3-6).
Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2020 року (т. 3 а.с. 9) та акту надання послуг від 30 липня 2021 року (т. 3 а.с. 7) сторони погодили, що розмір винагороди адвоката Ульянова О.В. по справі №359/6937/20 в Бориспільському міськрайонному суді Київської області становить 50000 гривень, які суд першої інстанції обґрунтовано вважав такими, що підлягають стягненню.
Доводи апеляційної скарги, про завищений розмір витрат, у зв`язку з включенням до них витрат в апеляційній інстанції, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що питання про їх стягнення саме у зв`язку з необґрунтованими діями позивача не може розглядатись в іншому, окремому порядку, аніж при залишенні позову без розгляду. Інакше, відповідач буде позбавлена можливості заявити про таку компенсацію, оскільки в апеляційному порядку рішення по суті не оскаржується.
Підготовка та подання запиту до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області є підготовкою доказів у справі, а тому зазначені витрати також відносяться до таких, що пов`язані з розглядом справи та наданням правової допомоги.
Апелянтом не спростовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Не спростовано також встановлених судом необґрунтованості дій.
Лише вказівка на завищення та непропорційність, не може слугувати підставою для того, щоб суд апеляційної інстанції встановлював в чому саме полягає таке завищення та його розмір.
Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2023 року - залишити без задоволення.  
Ухвалу  Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2023 року - залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: