ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2024 року	Львів	Справа № 460/8073/23 пров. № СК-А/857/12490/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Глушка І.В., Довгої О.І. 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Сачок Світлани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі №460/8073/23 за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вараської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій (головуючий суддя першої інстанції – Комшелюк Т.О., місце ухвалення – м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження, дата складання повного тексту – 09.06.2023),-
В С Т А Н О В И В:
Сачок Світлана Анатоліївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Вараської районної державної адміністрації, в якому просить суд: 1) визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Вараської районної державної адміністрації у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячно мінімальної заробітної плати на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка передбачена пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, за період з 28 вересня 2022 року; 2) зобов`язати Управління соціального захисту населення Вараської районної державної адміністрації нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щомісячно мінімальну заробітну плату на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка передбачена пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02. 1991, починаючи з 28 вересня 2022 року. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра є дитиною з інвалідністю, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018, позивач, починаючи з 17 липня 2018 року, має право на отримання щомісячну виплату у розмірі мінімальної заробітної плати згідно п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону №796. На звернення позивача, відповідач повідомив про відсутність підстав для нарахування та виплати такої компенсації, оскільки на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VII було виключено, зокрема, п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає їх протиправними, позаяк, вказаним вище рішенням Конституційного Суду України з 17 липня 2018 року відновлено дію п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вона підлягає застосуванню без будь-яких обмежень. З наведених підстав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Вараської районної державної адміністрації у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячно прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня відповідного календарного року на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка передбачена пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991, починаючи з 28 вересня 2022 року. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Вараської районної державної адміністрації нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щомісячно прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений на 1 січня відповідного календарного року на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка передбачена пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02. 1991, починаючи з 28 вересня 2022 року до зміни законодавства або зміни правового статусу ОСОБА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що за змістом пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII (у редакції, чинній на час прийняття рішення судом першої інстанції) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 30 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній із 09 липня 2007 року) потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надається така гарантована державою компенсація та пільга, як щомісячна виплата мінімальної заробітної плати сім`ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами І або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, замість виплати, передбаченої пунктом 6 цієї статті, якщо вказана дитина не перебуває на повному державному забезпеченні.
На думку апелянта мінімальна заробітна плата після набрання чинності Законом №1774-VIII не застосовується як розрахункова величина для визначення саме посадових окладів та заробітної плати працівників. Стосовно ж такої пільги, як щомісячна виплата мінімальної заробітної плати сім`ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, то для визначення розміру цієї пільги застосовується саме мінімальна заробітна плата, а не прожитковий мінімум. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному розмірі.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що дитина позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Наведений факт підтверджується посвідченням дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи № НОМЕР_1 від 03.08.2007 та вкладкою до цього посвідчення № НОМЕР_2 від 23.01.2014.
Позивач звернувся до відповідача із письмовим зверненням, в якому просив   нарахувати та виплатити щомісячну виплату передбачену пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII. 
30 січня 2023 року відповідач надав лист-відповідь № /05-22/23, в якому повідомив, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII ч.1 п. 8 ст. 30 Закону України від 28 лютого 1991 року № 769-ХІІ виключено. На обліку в управлінні соціального захисту населення райдержадміністрації позивач, як отримувач вищевказаної виплати, не перебуває. З огляду на вищевикладене, управління немає підстав для нарахування вищевказаної щомісячної грошової виплати.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що 01.01.2017р. набрав чинності Закон України №1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за змістом пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017р.
Проте, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції такими, що суперечать обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).
Статтею 27 цього Закону передбачено, що до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які:
1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку;
2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення;
3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення;
4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю;
5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час
вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;
6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу;
7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 30 Закону №796-XII (у редакції, чинній із 09 липня 2007 року), було передбачено, що потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надається така гарантована державою компенсація та пільга, як щомісячна виплата мінімальної заробітної плати сім`ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами I або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, замість виплати, передбаченої пунктом 6 цієї статті, якщо вказана дитина не перебуває на повному державному забезпеченні. Необхідність взяття дитини на такий диспансерний облік визначається лікарською консультаційною комісією.
В подальшому, дія вказаних та інших статей  Закону №796-XII неодноразово обмежувалася законодавцем. Такі обмеження реалізовувалися Верховною Радою України у законах про Державний бюджет України, як шляхом викладення відповідних норм в іншій редакції, так і шляхом делегування Кабінету Міністрів України повноважень щодо визначення порядку та розміру доплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету на відповідний календарний рік.
Так, підпунктом 5 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» №107-VI від 28.12.2007, текст пункту 8 частини першої статті 30 Закону №796-XII було викладено в новій редакції, відповідно до якої, потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надається такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, щомісячна виплата в порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України, сім`ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами I або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, замість виплати, передбаченої пунктом 6 цієї статті, якщо вказана дитина не перебуває на повному державному забезпеченні.
Відповідно до підпункту 6 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» №107-VI від 28.12.2007 статтю 31 Закону №796-XII виключено.
Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» №107-VI від 28.12.2007, текст статті 48 Закону №796-XII було викладено в новій редакції, за якою одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008, положення пункту 28 розділу ІІ Закону №107-VI визнані неконституційними.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Тобто, з 22 травня 2008 року статті 30, 31, 37, 48 Закону №796-XII застосуються в редакції, що діяла до внесення змін Законом №107-VI.
Разом з тим, у 2012-2014 роках на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення вищевказаних статей Закону №796-XII застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Абзацом третім підпункту 6 та підпунктом 7 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VІІІ від 28.12.2014, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, пункт 8 частини першої статті 30 та статтю 31 Закону №796-XII виключено.
Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018, абзац 3 підпункту 6 та підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Таким чином, рішенням Конституційного Суду України з 17 липня 2018 року відновлено дію статей 30 та 31 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII в попередній редакції, тобто в редакції, що діяла до внесення змін Законом №76-VІІІ від 28.12.2014.
З урахуванням наведеного вище, позовні вимоги в частині нарахування і виплатити ОСОБА_2 щомісячно мінімальну заробітну плату на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка передбачена пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02. 1991, починаючи з 28 вересня 2022 року.
Крім того, щодо покликання суду першої інстанції на п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», колегія суддів звертає уваги на таке.
Дійсно, приписами п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Вказаний Закон набрав чинності з 01.01.2017р.
Із змісту вказаного Закону слідує, що ним запроваджено обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, інших виплат, а не для визначення розміру пенсійних виплат.
Таким чином, встановлене положеннями п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів тощо жодним чином не впливає на спірні правовідносини.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Сачок Світлани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі №460/8073/23 – скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Вараської районної державної адміністрації у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячно мінімальної заробітної плати на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка передбачена пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, за період з 28 вересня 2022 року.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Вараської районної державної адміністрації нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щомісячно мінімальну заробітну плату на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка передбачена пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02. 1991, починаючи з 28 вересня 2022 року
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга