Справа № 127/901/18
Провадження № 22-ц/801/352/2024
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року	Справа № 127/901/18	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Медвецького С.К., Оніщука В.В.,
за участі секретаря судового засідання Різник Д.С., представника стягувача ОСОБА_1 , представника боржника  ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Підреза Ірина Василівна, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Король Володимир Володимирович, ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Короля Володимира Володимировича.
В обґрунтування поданої скарги вказав, що 12.04.2022 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Королем В. В. відкрито виконавче провадження № 68783743 з примусового виконання виконавчого листа № 127/901/18, виданого 23.02.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 15.01.2018 року до досягнення дітьми повноліття.
В межах виконавчого провадження представником боржника 12.07.2022 було подано заяву про перерахунок заборгованості по аліментам і додано копії квитанції про перерахування коштів боржником стягувачу через платіжну систему «Money Gram» за період з 15.05.2017 року по 01.04.2021 року щомісячно в середньому по 200 євро в загальній сумі 9 550 євро. Зауважував, що вказані кошти сплачувались боржником добровільно ще до прийняття рішення суду за усною домовленістю із стягувачем. 
Заявник зазначив, що при проведенні міжнародних переказів внесення змін по призначенню платежу є неможливим, з огляду на що, в квитанціях призначення платежу «аліменти» не вказано. Разом з тим, на переконання скаржника, підтвердженням того, що перераховані стягувачу боржником кошти є саме аліментами, є однакова періодичність, постійних характер платежів та рівнозначність сум. Між боржником та стягувачем відсутні будь–які інші фінансові та/або боргові відносини, в межах яких, боржник міг би перерахувати стягувачу кошти.
Листом Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повідомив, що надані представником боржника квитанції не враховані при визначенні заборгованості, оскільки в жодній з квитанцій відсутні відомості щодо виконання саме рішення суду та не зазначено в призначенні платежу, що вони є сплатою аліментів.
Також скаржник зазначив, що у заяві про перерахунок заборгованості по аліментам боржника, наголошувалось на тому, що наразі відсутні підстави для примусового перерахування коштів на старшу дитину, а саме на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на те, що він досяг повноліття ще два роки тому і виконавчий лист щодо стягнення на його утримання було пред`явлено з пропущенням строку.
Отже, вважав вищевказані дії державного виконавця неправомірними, так як неврахування ним вищезазначених платежів призвело до незаконного визначення заборгованості за аліментами у боржника станом на 31 серпня 2022 на суму 156 613, 31 грн.
У зв`язку з вищенаведеним скаржник звернувся до суду та просив визнати неправомірними дії державного виконавця з визначення заборгованості по сплаті ОСОБА_3 аліментів, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року у справі № 127/901/18, станом на 31.08.2022 в сумі 156 613,31 грн; визнати неправомірними дії державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа № 127/901/18, виданого 23.02.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області в частині стягнення коштів на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по сплаті ОСОБА_3 аліментів, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року у справі № 127/901/18, з урахуванням сплаченої ним суми в період з січня 2018 року до квітня 2021 року в розмірі 7 530 євро, що станом на дату подання даної скарги згідно з курсом НБУ становить 271 685,41 грн та виключити ОСОБА_3 з Єдиного реєстру боржників; вирішити питання про стягнення з державного виконавця судових витрат понесених на професійну правничу допомогу в сумі 7 500 грн 00 коп. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця з неврахування платіжних документів, наданих боржником, при обчисленні розміру його заборгованості зі сплати аліментів, за наявності спору між сторонами виконавчого провадження щодо цієї заборгованості, були правомірними, а також, що продовження стягнення аліментів за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, здійснено відповідно до закону в межах повноважень державного виконавця, і право заявника не порушено.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, яка підписана представником – адвокатом Підрезою І. В., в якій просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість судового рішення та прийняття його без урахування всіх обставин справи. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції всупереч ч. 4 ст. 263 ЦПК України, повністю проігноровано усталену практику Верховного Суду щодо зарахування в якості аліментів сплачених коштів відповідно до квитанцій без призначення платежу саме «аліменти», зокрема висновки Верховного Суду викладені у постановах від 26 травня 2021 року у справі №569/11466/20, від 21 серпня 2019 року у справі № 642/6906/16-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19. 
Звертав увагу, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що сплачені кошти боржником не є аліментами та що, нібито, це питання вже було встановлене судом раніше. Вказує, що предметом дослідження у рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2022 та постанові Вінницького апеляційного суду від 03.05.2022 була саме необхідність стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання їх дітей та наявність підстав для такого стягнення, а не правова природа коштів сплачуваних боржником стягувачу відповідно до спірних квитанцій. На думку скаржника, є недоречним посилання суду першої інстанції на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2022, зокрема, щодо того, що саме пояснила позивачка в судовому засіданні і ототожнення цих пояснень із доведеними обставинами справи. 
Просив суд врахувати, що дійсно, боржник маючи домовленість зі стягувачем (наявність домовленості підтверджувалась і самою ОСОБА_4 ще в справі про розірвання шлюбу, про що зазначалось в скарзі) надсилав на постійній основі їй щомісячні платежі як аліменти за згодою. Той факт, що стягувач в подальшому в 2018 році звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів не був відомий боржнику, так як він перебував за кордоном і тому на виконання домовленості продовжував добровільно сплачувати аліменти. Те, що боржнику було невідомо про звернення стягувача до суду підтверджується ухваленням заочного рішення. І, лише після того, як боржник дізнався про наявність щодо нього рішення суду, він припинив добровільне перерахування коштів на утримання дітей. 
Відтак, він не погоджувався з висновком суду про те, що нібито жодних доказів сплати аліментів боржником чи його представником не надано, оскільки наведене абсолютно не відповідає дійсності, так як стороною боржника надано квитанції про сплату коштів, виписки по міжнародним транзакціям Money Gram, а також матеріали справи про розірвання шлюбу, з яких вбачається попередня домовленість про добровільну сплату аліментів саме в перерахованому боржником розмірі.
Разом з тим, на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Представник стягувача  ОСОБА_4  – адвокат Покоєвич А. О. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.02.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Підреза І.В., залишено без задоволення.
Між тим, постановою Верховного Суду  у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.12.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Підреза І.В. задоволено частково. Постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду мотивована тим, що враховуючи те, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів з травня 2019 року до квітня 2021 року, а рішенням суду стягнено аліменти починаючи з 15 січня 2018 року, висновок апеляційного суду про те, що сплачені боржником кошти не є аліментами є передчасним.
Згідно вимог ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2022 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 15.01.2018 року до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання про судові витрати (цивільна справа № 127/901/18).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 03.05.2022 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2022 залишено без змін.
ОСОБА_4 23.02.2022 було отримано виконавчий лист по справі № 127/901/18.
12.04.2022 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № за АСВП 68783743 з примусового виконання виконавчого листа № 127/901/18, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області та надіслано сторонам виконавчого провадження за вих. 25383.
Представник боржника ОСОБА_3 12.07.2022 звернулася до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про перерахунок заборгованості по аліментам та просила здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_3 враховуючи те, що в період з 15.05.2017 по 01.04.2021 він щомісячно в добровільному порядку перерахував кошти в якості аліментів в сумі 200 євро за 1 місяць, що підтверджується випискою транзакцій MoneyGram та копіями квитанцій за цей період.
З відповіді Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП 68783743 з примусового виконання виконавчого листа № 127/901/18 від 23.02.2022 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 15.01.2018 до досягнення дітьми повноліття. Вказано, що надані квитанції не враховані при визначенні заборгованості, оскільки в жодній з квитанцій відсутні відомості щодо виконання саме рішення суду та не зазначено в призначенні платежу, що вони є сплатою аліментів. Також відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області в справі № 127/901/18 від 31.01.2022 зазначені платежі не враховані як сплата аліментів.
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 68783743 від 31.08.2022 за виконавчим листом № 127/901/18 від 23.02.2022, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, заборгованість по аліментам станом на 31.08.2022 року складає 156 613,31 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як попередньо встановлено, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2022 року в справі № 127/901/18 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 15.01.2018 року до досягнення дітьми повноліття. 
12.04.2022 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № за АСВП 68783743 з примусового виконання виконавчого листа № 127/901/18, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області та надіслано сторонам виконавчого провадження.
Матеріали справи свідчать, що за період з 15.05.2017 року по 01.04.2021 року боржник стягувачу здійснював грошові перекази через платіжну систему «Money Gram» щомісячно в середньому по 200 євро в загальній сумі 9 550 євро, що підтверджується відповідними квитанціями.
Вказані платежі не були враховані державним виконавцем, оскільки в платіжних документах не було вказано призначення платежу - "аліменти". У зв`язку з чим, заборгованість по аліментам станом на 31.08.2022 року складала 156 613,31 грн. 
Місцевий суд в ухвалі, що оскаржується, підтримав позицію державного виконавця.
З таким висновком колегія суддів погодитися не може.
Відсутність в платіжних документах в призначенні платежу слова "аліменти" не може бути беззаперечною підставою для не врахування таких платежів, як сплата аліментів.
У даному випадку ОСОБА_3 , з часу звернення до нього з позовом про стягнення аліментів, здійснював їх сплату в добровільному порядку, до ухвалення відповідного судом рішення. Про це свідчать суми платежів, які носили періодичний, щомісячний характер.
Матеріали справи не містять доказів про наявність в період з 15.05.2017 року по 01.04.2021 року між боржником та стягувачем аліментів жодних цивільно-правових зобов`язань, які б пояснювали природу здійснення зазначених платежів.
У постанові Верховного Суду від 10 серпня 2023 року у справі № 206/2658/22 (провадження № 61-4693св23) зроблено висновок, що «незазначення таких даних у квитанціях не спростовує того, що перерахунок коштів на користь стягувача боржник здійснював саме з метою надання утримання дитини».
Як вказано Верховним Судом у даній справі, враховуючи, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів з травня 2019 року до квітня 2021 року, а рішенням суду стягнено аліменти починаючи з 15 січня 2018 року, висновок суду про те, що сплачені боржником кошти не є аліментами є передчасним.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 642/6906/16-ц (провадження № 61-26229св18), від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20) та від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 (провадження № 61-1534св21)).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що державним виконавцем безпідставно не було враховано кошти сплачені стягувачу в період з 15.05.2017 року по 01.04.2021 року, тому ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 - задоволенню в межах визнання неправомірними дій державного виконавця з визначення заборгованості по сплаті ОСОБА_3 аліментів, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року у справі № 127/901/18, станом на 31.08.2022 в сумі 156 613,31 грн та перерахунку заборгованості по сплаті ОСОБА_3 аліментів, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року у справі № 127/901/18, з урахуванням сплаченої ним суми в період з січня 2018 року до квітня 2021 року в розмірі 7 530 євро, що станом на дату подання даної скарги згідно з курсом НБУ становить 271 685,41 грн.
Щодо вимог скарги про визнання неправомірними дій державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа № 127/901/18, виданого 23.02.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області в частині стягнення коштів на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , апеляційний суд зазначає, що державний виконавець виконував рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2022 року, яке набуло законної сили, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, зокрема ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Король В.В. діяв відповідно до закону.
Крім того, вимоги скарги про зобов`язання державного виконавця виключити ОСОБА_3 з Єдиного реєстру боржників колегія суддів вважає передчасними, оскільки перерахунок заборгованості по сплаті ОСОБА_3 аліментів, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року у справі № 127/901/18, ще не відбувся та невідомо чи після такого перерахунку буде відсутня заборгованість навіть з урахуванням сплаченої ним суми в період з січня 2018 року до квітня 2021 року.
Що стосується судових витрат, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання правової допомоги від 23.01.2023, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 26.10.2022 року, квитанція до прибуткового касового ордеру за № 01 від 20.10.2023 року.
Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат від 26.10.2022 року на виконання договору виконано послуги: юридичний аналіз наданих документів (1 год.); опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи, складення та направлення адвокатських запитів, заяви на перерахунок забогованості (1 год); підготовка та подання документів по справі (5 год); участь адвоката у судових засіданнях (3 год).
Відповідно до частини першої статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.
З огляду на вищезазначене, витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції доведені та не спростовані, відтак підлягають відшкодуванню за рахунок Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у розмірі 7500 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Підреза Ірина Василівна, задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року скасувати.
Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Король Володимир Володимирович, ОСОБА_4 задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Короля Володимира Володимировича з визначення заборгованості по сплаті ОСОБА_3 аліментів, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року у справі № 127/901/18, станом на 31.08.2022 в сумі 156 613,31 грн.
Зобов`язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Короля Володимира Володимировича здійснити перерахунок заборгованості по сплаті ОСОБА_3 аліментів, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року у справі № 127/901/18, з урахуванням сплаченої ним суми в період з січня 2018 року до квітня 2021 року в розмірі 7 530 євро, що станом на дату подання даної скарги згідно з курсом НБУ становить 271 685,41 грн.
В решті Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Король Володимир Володимирович, ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Стягнути з Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 7500 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 24.01.2024 року.

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський

Судді:                                 С.К. Медвецький

               В.В. Оніщук