УХВАЛА

26 січня 2024 року 
м. Київ

справа №990/309/23
адміністративне провадження №Зі/990/10/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Рибачука А.І., Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Кравчука В.М., Стародуба О.П. від участі у справі №990/309/23 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Верховної Ради України, голови Верховної Ради України Стефанчука Р.О., в якій позивач просить суд: 
- зобов`язати Верховну Раду України усунути бездіяльність та створити парламентську слідчу комісію за участю представництва Європейського Союзу з питання повернення католицькій громаді України головного храму - Костелу Святого Миколая;
- зобов`язати Верховну Раду України усунути бездіяльність та вжити дії щодо усунення проявів дискримінації католиків урядом;
- зобов`язати Верховну Раду України надати звіт виборцям щодо бездіяльності та корупції уряду, що призвело до руйнування та неповернення храму - Костелу Святого Миколая;
- винести окрему ухвалу, якою зобов`язати Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру надати оцінку корупції уряду, що призвела до руйнації храму та неповерненні його виборцям.

Верховний Суд ухвалою від 17.11.2023 залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху через її невідповідність вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) й надав десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених в ній недоліків шляхом подання уточненої позовної заяви, обґрунтувань щодо порушення її прав та свобод зі сторони відповідача/відповідачів саме при здійсненні ним/ними владних управлінських функцій відповідно до норм чинного законодавства, обґрунтованої заяви про залучення до участі у справі третіх осіб із зазначенням, яким чином рішення у справі може вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки.

23.01.2024 до Верховного Суду надійшла уточнена позовна заява, а також заява про відвід судді Рибачука А.І. і складу колегії суддів від участі у розгляді справи №990/309/23.

Ухвалою Верховного Суду від 25.01.2024 визнано необґрунтованою вказану заяву ОСОБА_1 про відвід суддів й передано її для вирішення питання заявленого відводу судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2024 для розгляду заяви про відвід суддів визначено суддю Пасічник С.С.

Вирішуючи питання заявленого відводу, слід зазначити наступне.

У своїй заяві позивач зазначає, що наявні обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду по справі №990/309/23, висловлює свою думку з приводу їх недоброчесності і відсутності довіри до них, порушення суддями вимог національного та міжнародного законодавства, рішень ЄСПЛ, тому вважає, що останні не можуть брати участь у розгляді цієї справи.

Так, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме неприпустимою є повторна участь судді в розгляді адміністративної справи.

Слід зазначити, що приписи статті 36 КАС України містять узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

У контексті цього варто зауважити, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Відтак для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею(ями) принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як указано у Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин), - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя повинен уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно слід підкреслити, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід повинен бути вмотивований, тобто у ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проте, у заяві про відвід не наведено обставин прояву суддями поведінки, яка за наведених вище критеріїв свідчила б про наявність обґрунтованих сумнів в об`єктивності, неупередженості або особистій зацікавленості колегії суддів як підстави для відводу відповідно до статті 36 КАС України. Фактично заява позивача містить тільки припущення, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене, слід відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Рибачука А.І., Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Кравчука В.М., Стародуба О.П. від участі у справі №990/309/23, визнавши її необґрунтованою.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Рибачука А.І., Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Кравчука В.М., Стародуба О.П. від участі у справі №990/309/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

С.С. Пасічник,
Суддя Верховного Суду