Справа № 345/247/23 
Провадження № 22-ц/4808/321/24 
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л. В.,
суддів:                                        Максюти І. О., Фединяка В. Д.,
секретаря                                        Петріва Д. Б.
за участю                                         представника відповідача 
адвоката Гончарова В. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скарг у представника  ОСОБА_1 – адвоката Долинка Ореста Антоновича на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2023 року в складі судді Якиміва Р. В., ухвалене в м. Калуші Івано-Франківської області, повний текст якого складено 14 листопада 2023 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Гончаров В. В., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання.
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Прага Чеської Республіки помер далекий родич позивача - ОСОБА_3 . На час його смерті дружина ОСОБА_1 з ним не проживала, а в Хустському районному суді Закарпатської області перебувала цивільна справа за її позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. 10 лютого 2021 року Хустським районним судом Закарпатської області винесено рішення про розірвання шлюбу. 
Позивач організував видачу і транспортування померлого ОСОБА_3 з Чеської Республіки та оплатив всі витрати по його похованню, яке відбулося 23 січня 2021 року. Зокрема, позивач витратив 90 000,00 грн за організацію поховання і ритуальну атрибутику (труну, хрест, покривало, катафалк). 
Посилаючись на те, що відповідачка, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, не приймала участі у витратах на поховання ОСОБА_4 , позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь вказані витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 06 листопада 2023 року позов задоволено.
Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 90 000,00 грн на відшкодування витрат на поховання ОСОБА_3 , 1 073,60 грн судового збору та 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачка, як спадкоємець після смерті ОСОБА_3 , повинна відшкодувати позивачу витрати на поховання спадкодавця в розмірі 90 000,00 грн, які підтверджені належними і допустимими доказами.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Долинка О. А. посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано, чи ФОП ОСОБА_6 володіє на праві власності чи на праві користування транспортним засобом, що давало б йому можливість надавати транспортні послуги. Не надано позивачем і відповідних доказів щодо переміщення тіла померлого через державний кордон України. Як і доказів його перебування у період з 16 по 23 січня 2021 року на території Республіки Чехії і саме по причині смерті ОСОБА_3 , що робить сумнівними доводи позивача про здійснення перевезення померлого. А тому вважає, що позивач не довів необхідності здійснення витрат на транспортні послуги (катафалк) у розмірі 56 500,00 грн. 
Також вказує, що у матеріалах справи відсутній договір про надання ритуальних послуг.
Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заяви (клопотання) учасників справи
Представник позивача – адвокат Гончаров В. В. 15 лютого 2024 року подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року вказану заяву задоволено.
У судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник  ОСОБА_2 - адвокат Гончаров В. В. апеляційну скаргу не визнав, просив її залишити без змін.
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились. Представник апелянта – адвокат Долинка О. А. подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 .
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Фактичні обставини справи
Суд першої інстанції встановив, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Прага Чеської Республіки помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.7).
Похованням ОСОБА_3 займався позивач ОСОБА_2 , він і поніс витрати на поховання останнього, зокрема, витрати на придбання домовини, хреста, покривала, катафалка в загальному розмірі 90 000,00 грн., що підтверджується накладною від 23 січня 2021 року №023 і товарним чеком від 23 січня 2021 року № 023 ФОП ОСОБА_6 ( а.с.12, 13).
Відповідно до повідомлення заступника міського голови Хустської міської ради від 15 березня 2023 року поховання ОСОБА_3 проводив ОСОБА_2 , так як близькі родичі на момент смерті померлого були відсутні (а.с. 86).
За змістом листа приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Шкарампоти В. Д. від 21 червня 2023 року заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подано ОСОБА_1 (а.с.123).
Відповідно до постанови приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Шкарампоти В. Д. від 03 грудня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.105-108). 
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом положень статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.
При покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця необхідно враховувати, що такі витрати повинні бути розумними, в тому числі щодо їх розміру та необхідності здійснення.
Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.
Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Прага Чеської Республіки помер ОСОБА_3 .
За змістом сертифікату Празька столична санітарно-епідеміологічної станції на підставі запиту компанії ФОП ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) підтверджує, що не має заперечень з точки зору здоров`я проти перевезення померлого ОСОБА_8 з території Чехії.
Відповідно до накладної від 23 січня 2021 року №023 і товарного чеку від 23 січня 2021 року № 023 ФОП ОСОБА_6 позивачем понесені витрати на організацію поховання у загальному розмірі 90 000 грн, до яких належать витрати, пов`язані з придбанням труни – 30 000 грн, хреста – 2 000 грн, покривала – 1 500 грн та оплату за перевезення катафалком – 56 500 грн.
Ураховуючи наведене, виходячи з визначення понять «поховання» та «предмети ритуальної належності», колегія суддів вважає, що суд першої дійшов вірного висновку про те, що відповідачка, як єдина спадкоємниця після смерті ОСОБА_8 , повинна відшкодувати ОСОБА_2 витрати на поховання спадкодавця у розмірі 90 000 грн.
Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи договору між позивачем та підприємцем, який надавав послуги та інших доказів, як це передбачено Законом України «Про поховання та похоронну справу» суд відхиляє, оскільки наявні у справі докази дають можливість зробити висновок про реальність понесених позивачем послуг. Зокрема, накладна від 23 січня 2021 року та товарний чек, сертифікат про можливість транспортування тіла померлого ОСОБА_8 разом із підтвердженням органу місцевого самоврядування про здійснення поховання позивачем в сукупності підтверджують такі витрати. Наведений закон регулює порядок здійснення ритуальних послуг учасниками цього ринку послуг, однак відсутність передбачених законом документів, зокрема договору, не нівелюють наявні у даній справі докази, як підстави для здійснення відшкодування.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів здійснення витрат на транспортні послуги (катафалк) у розмірі 56 500,00 грн, оскільки спростовуються долученими до справи доказами.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщовизнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Долинка Ореста Антоновича залишити без задоволення.
Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 26 березня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                                                                                І. О. Максюта 
       В. Д. Фединяк