УХВАЛА
 
01 лютого 2024 року
м. Київ
 
справа № 463/4339/17
 
провадження № 61-18101ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його                               представником - адвокатом Козієм Андрієм Володимировичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
 
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2022 року                               у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 липня                 2022 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення у вказаній справі додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою судової психологічної експертизи у розмірі                    10 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000 грн.
У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова                              від 22 червня 2022 року задоволено частково.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 доларів США.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 липня 2022 року задоволено частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 липня 2022 року задоволено.
Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 липня 2022 року скасовано.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення у справі додаткового рішення відмовлено.
 
У січні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Козієм А. В., на постанову Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року                з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно                    з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 16 січня 2024 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, у тому числі, дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.
 
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції його представник - адвокат Козій А. В. отримав засобами електронного зв`язку 20 грудня 2023 року, що підтверджується наданими доказами.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 пропущено                             з поважних причин, його можливо поновити.
 
Однак, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом, оскільки вона не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи                             в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
 
Проте ОСОБА_1 не зазначено відповідних відомостей щодо себе.
 
За таких обставин, заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.
 
Крім того, Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що з 18 жовтня 2023 року введено в дію Закон від 29 червня 2023 № 3200-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
 
Так, частиною п`ятою статті 14 ЦПК України встановлено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової    інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
 
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).
 
Відповідно до частини сьомої статті 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд надсилає  будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно                                          в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
 
Також касаційний суд вважає за необхідне зауважити, що в частині обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, зміни вводяться в дію через сім місяців з дня опублікування цього Закону, тобто з 20 лютого 2024 року.
 
Також подана касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його                           представником - адвокатом Козієм А. В., не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору                 у встановленому порядку і розмірі.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.
Крім того, у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь 49 465,46 доларів США, з яких: 20 000 доларів США - основний борг,                                                       7 443,58 доларів США - штрафні санкції за період часу з 20 серпня 2015 року                                  до 20 лютого 2016 року (6 989,58 доларів США - проценти за користування позикою та 454 доларів США - 3% річних), 22 021,88 доларів США - штрафні санкції за часу період часу з 21 лютого 2016 року до 17 квітня 2019 року                                                         (20 129,88 доларів США - проценти за користування позикою та                                                  1 892 доларів США - 3% річних).
 
Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»                    (у редакції, чинній на час звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605 грн).
 
Вимоги касаційної скарги свідчать про те, що ОСОБА_1 оскаржує постанову Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року в частині відмови                                      у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на його користь                        3% річних у розмірі 2 346 доларів США.
 
Згідно із частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог     (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
 
Суд касаційної інстанції зазначає, що 2 346 доларів США за курсом Національного Банку України станом на день звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про збільшення позовних вимог (17 квітня 2019 року) еквівалентно 62 661,66 грн                 (26,71 грн за 1 долар США).
 
Отже, за вказану вимогу до сплати підлягала сума у розмірі 768,40 грн, оскільки                    1 відсоток оспорюваної суми менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви                    і скарги в розмірі оспорюваної суми та становить 1 536,80 грн (768,40 грн * 200% = 1 536,80 грн).
 
Отже, ОСОБА_1 необхідно надати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 536,80 грн. 
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його                               представником - адвокатом Козієм Андрієм Володимировичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     Р. А. Лідовець