ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/8671/23                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 лютого 2024 року                                                                          м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Єгорової Н.М.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
при секретарі                                                                      Черніченко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправними та скасування наказів,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправними та скасування наказів.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року позов задоволено в повному обсязі.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 30 травня 2023 року Наказом №211 ТВО командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ЗСУ ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «сувора догана», позбавлено премії за травень 2023 року в повному обсязі, наказано командиру в/ч НОМЕР_3 забезпечити внесення до книги обліку грошових стягнень та нарахувань в/ч НОМЕР_3 суму 155  746 грн. 23 коп. за завдані державі збитки командиром в/ч НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 та щомісячне утримання з грошового забезпечення командира в/ч НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 суми завданої шкоди державі в розмірі 155 746 грн. 23 коп. до повного відшкодування завданих державі збитків.
Позивач, не погоджуючись з таким наказом відповідача, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Функціональні обов`язки командира Військової частини НОМЕР_2 (позивача) визначені Начальником служби РЕБ управління сил підтримки штабу оперативного командування «Північ» полковником ОСОБА_2 та затверджені Начальником управління Сил підтримки штабу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковником А. Загурським 26 грудня 2019 року.
Зокрема, командир військової частини підписує накази командира частини; здійснює загальне керівництво фінансово-економічною діяльністю частини; затверджує нормативні та службові документи з питань віднесених до компетенції командира частини.
Також командир має право давати необхідні вказівки та роз`яснення по колу своїх обов`язків у відповідності з постановами та розпорядженнями, наказами, директивами міністра оборони України.
Процедура підготовки та виготовлення наказів регламентована Наказом Генерального штабу Збройних сил України №124 від 07 квітня 2017 року. Відповідно з цим документом, в даному випадку, спочатку за вказівкою начальника штабу помічником начальника штабу готується рапорт по суті майбутнього наказу. Рапорт підписується начальником штабу та реєструється в стройовій частині для передачі командиру.
Після підпису командира рапорт повертається для підготовки наказу.
Помічник начальника штабу виготовляє проект наказу за своїм підписом.
Далі проект наказу погоджується:
- начальником штабу:
- позаштатним помічником командира з правової роботи;
- помічником командира з фінансово-економічної роботи.
Тільки після цього командир, відповідно до посадових обов`язків, підписує наказ.
В даному випадку позивачу на підпис був поданий підготовлений штабом проект наказу про виплату премій, перевірений та погоджений відповідними посадовими особами.
Позивач перевірив фінансово-економічну форму наказу в цілому і, не маючи сумніву правильності включення окремих військовослужбовців до списку, що є додатком до наказу, підписав наказ у відповідності до посадових обов`язків.
Колегія суддів критично ставиться до твердження позивача про те, що до його обов`язків не входить перевірка кожного військовослужбовця на предмет наявності права на отримання премії.
Оскільки, попри відповідальність інших посадових осіб, що готували проект наказу, саме командир несе відповідальність за наслідки спричинені наказом, який він легалізував своїм підписом.
При цьому особи, до компетенції яких належить підготовка проекту наказу, також несуть відповідальність згідно своєї компетенції.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі Статут).
Статтею 9 Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтями 28-29 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;
- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
В силу приписів статей 26-27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування регламентуються Законом України від 24.03.1993 року №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут).
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Частинами першою, другою статті 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначається статтями 89-95 Дисциплінарного статуту.
Так, згідно із ст. ст. 83, 84 Статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
В силу приписів ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608), яким визначаються підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
Пунктом 3 розділу II Порядку №608 передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового-розслідування та стосуються його проведення.
Згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
знати підстави проведення службового розслідування;
бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;
відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;
давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;
висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;
ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);
оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Пунктами 1, 3 розділу V Порядку №608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
При цьому в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
В даному випадку при проведенні перевірки було встановлено і в акті в п. 3.7 виділено курсивом, що відповідно п.1.6 розділу 1 Інструкції з організації обліку особового складу, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26 травня 2014 року №333, організація і стан обліку особового складу покладається у військових частинах і з`єднаннях на начальників штабів військових частин і з`єднань.
В акті зазначено, що командиром військової частини (позивачем) «неправомірно прийнято рішення щодо виплати додаткової винагороди».
Окремо судова колегія зауважує, що акт службового розслідування не є правовстановлюючим документом, що безпосередньо утворює правові наслідки у відношенні особи, відносно якої проводилось розслідування.
За своєю правовою природою такий акт є формально викладеною думкою перевіряючих осіб у відношенні певних осіб, подій та обставин, що були предметом перевірки, з якою погодився чи не погодився відповідний командир.
Сам по собі акт службового розслідування не є безумовним доказом ані факту видання протиправного наказу, ані факту спричинення цим наказом матеріальної шкоди.
З матеріалів справи вбачається, що по факту видання протиправного наказу було порушено кримінальне провадження.
Однак, в межах такого провадження сам наказ протиправним не визнано.
Вказаний наказ навіть не є скасованим з причин його протиправності чи безпідставності.
Відтак, з поданих суду доказів вбачається, що позивач притягнутий до дисциплінарної та матеріальної відповідальності на підставі суб`єктивного висновку особи, яка проводила службове розслідування, що на думку судової колегії є передчасним.
За таких підстав, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про доцільність визнання протиправним та скасування п.1, п.3, п.4, п.6 Наказу №211 від 30 травня 2023 року тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи із системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Єгорова Н.М.

                                                                                                    Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено: 06 лютого 2024 року.