Дата документу 05.01.2024 Справа № 334/8836/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/8836/23 Головуючий у 1-й інстанції: Баруліна Т.Є.
Провадження № 22-ц/807/202/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2024 року                                                 м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Водоканал» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року КП «Водоканал» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2023 року позовну заяву КП «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2023 року позовну заяву КП «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення визнано неподаною і повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі представник КП «Водоканал» Кузьменко К.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник КП «Водоканал» зазначає, що повертаючи позовну заяву позивачу з підстав встановлених розбіжностей у написанні прізвища відповідачів, суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідачі, не зважаючи на невірне написання прізвищ (із помилкою лише в одній літері), можуть бути достовірно ідентифіковані як боржники, виходячи із власного ім`я та по батькові, дати народження та РНОКПП, які належать виключно цим особам. Крім того, на повторний запит суду департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради підтвердив реєстрацію відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , як було і зазначено в позовній заяві. Отже, на думку представника позивача, повернення позовної заяви з цих підстав є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Щодо звернення з позовом про стягнення заборгованості лише до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник заявника вказує, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , 1966 р.н., ОСОБА_2 , 1983 р.н., неповнолітні ОСОБА_3 , 2008 р.н., ОСОБА_4 , 2006 р.н. Отже, на момент звернення до суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є неповнолітніми, тому КП «Водоканал» позбавлений можливості залучити їх в якості співвідповідачів.
Крім того, обов`язок щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення встановлено на підставі закону і поширюється на всіх осіб, що зареєстровані чи проживають за адресою: АДРЕСА_1 , а також є солідарним і його виконання може бути заявлене КП «Водоканал» до будь-якого з солідарних боржників окремо чи до усіх разом.
Щодо відсутності у розрахунку заборгованості, позовній заяві тарифів, кількості осіб, на яку здійснюються нарахування, представник КП «Водоканал» зауважує, що до позовної заяви було долучено розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, з якого вбачається, що розмір нарахованих сум здійснено на кількість чотирьох зареєстрованих осіб, що видно з цього ж розрахунку. Керуючись положеннями Законів України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" КП "Водоканал здійснює нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі тарифів, затверджених НКРЕКП. Нормативні акти про встановлені тарифи на послуги КП "Водоканал" знаходяться на офіційному веб-сайті НКРЕКП. Також дана інформація міститься на офіційному веб-сайті КП "Водоканал". Вважає, що фактично суд вдався до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Учасники справи своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення – 05.01.2024 року.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції  в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2023 року - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з огляду на наступне.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач вимоги ухвали від 05.10.2023 року не виконав, недоліки не усунув, а отже його позовна заява підлягає поверненню як неподана.
Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Залишаючи без руху позовну заяву КП «Водоканал», суд першої інстанції виходив із того, що під час перевірки місця реєстрації сторін судом встановлені розбіжності в вірному написанні прізвища відповідачів. Також, відповідачами у вказаному позові зазначено двох осіб  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , однак до матеріалів позовної заяви долучений розрахунок суми позову, в якому зазначена кількість зареєстрований «4 особи». Жодних обґрунтувань, чому представник позивача звертається до суду з позовною заявою тільки до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за адресою:  АДРЕСА_1 , де зареєстровані чотири особи, позовна заява не містить. Крім того, до матеріалів позовної заяви долучений розрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, який містить в собі тільки інформацію про нарахування та зарахування погашень в періодах, однак ні в самому розрахунку, ні в позовній заяві не зазначено за якими тарифами, на яку кількість осіб (зважаючи, що відповідачами виступають дві особи, а зареєстровано чотири) здійснювались дані нарахування.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положеннями ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).
Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (частина друга статті 175 ЦПК України).
Частиною третьою статті 175 ЦПК України встановлюються вимоги до змісту позовної заяви.
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).
Як зазначалося вище, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач вимоги ухвали від 05.10.2023 року не виконав, недоліки не усунув.
Разом з тим, судом не враховано, що згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Отже, ЦПК України встановлює обов`язок позивача зазначити у позовні заяві обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а на суд - обов`язок перевірити наявність такого посилання у заяві, однак, не надає суду право на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішувати питання щодо обґрунтованості заявлених вимог та можливості їх вирішення судом.
Суд першої інстанції зазначеного не врахував та не взяв до уваги того, що позивач на власний розсуд розпорядився своїм правом щодо викладення заявлених позовних вимог та доказів на підтвердження обставин справи, зазначених у позовній заяві, та вказав їх у тому обсязі, який, на його думку, є обґрунтованим та достатнім для підтвердження його доводів та заявлених позовних вимог, а тому висновки суду щодо невідповідності позовної заяви вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, є помилковим.
В позовній заяві наведено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначено у прохальній частині про те, яке саме судове рішення він просить прийняти суд першої інстанції за наслідками розгляду позову. При цьому, питання щодо належного обґрунтування та доведення позовних вимог має вирішуватися судом при розгляді цього позову по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі.
За змістом п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
При цьому, положення вищевказаної статті не зобов`язують позивача додавати докази до позовної заяви.
За змістом статей 13 та 175 ЦПК України, позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Отже, зібрання доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, підлягає вирішенню у порядку підготовчого провадження, а не шляхом залишення позовної заяви без руху.
Визначення належного відповідача, що має відповідати за пред`явленим позовом, є виключно правом позивача, і не є підставою для залишення позовної заяви без руху та згодом її повернення.
Однак суд першої інстанції вказані обставини не врахував, що в свою чергу позбавило позивача права на доступ до суду.
Крім іншого, стосовно звернення з позовом про стягнення заборгованості лише до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 колегія суддів зазначає, що за частиною 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який введено в дію з 01.05.2019 року, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
За частиною 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини 1 статті 544 ЦК України).
Отже, обов`язок щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення встановлено на підставі закону і поширюється на всіх дієздатних осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем житлово-комунальними послугами, а також є солідарним і його виконання може бути заявлене КП «Водоканал» до будь-якого з солідарних боржників окремо чи до усіх разом.
Що стосується відсутності у розрахунку заборгованості, позовній заяві тарифів, кількості осіб, на яку здійснюються нарахування, то нормативні акти про встановленітарифи на послуги КП "Водоканал" знаходяться на офіційних веб-сайтах НКРЕКП та КП "Водоканал".
Верховний суд у постанові від 01 березня 2023 року по справі 761/33869/14-ц зробив висновок, що виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
Крім того, відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Колегія наголошує, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.
Позивач додав до заяви докази, які він вважав за необхідне надати суду, якщо ж вони при розгляді справи не підтвердять позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях цивільного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження в справі на підставі наданих позивачем позовної заяви і доданих до неї доказів.
Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються відповідно до пункту 1 частини першої статті 264 ЦПК України вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.
Повертаючи заяву, суд фактично дав оцінку доказам, наданим позивачем на обґрунтування позовних вимог, що є неприпустимим.
ЄСПЛ вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov v. Russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції (Постанова Верховного Суду від 5 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц (провадження № 61-2250св20).
Без перевірки документів, що посвідчують особу відповідачів, висновок суду про повернення позову з підстав встановлених розбіжностей у написанні прізвища відповідачів є помилковим.
За таких обставин достатніх підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу у суду першої інстанції не було, оскільки обставини, вказані в ухвалі суду від 05 жовтня 2023 року, не можуть бути перешкодою в доступі до правосуддя.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством права на доступ до правосуддя.
За таких обставин колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, та передчасно повернув позивачу позовну заяву з підстав неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 05.10.2023 року.
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до постановлення помилкової ухвали, і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З огляду на те, що предметом оскарження є ухвала суду про повернення позовної заяви, судові витрати підлягають відшкодуванню на підставі ст. 119 ЦПК України за результатами розгляду справи по суті, тому апеляційним судом розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 259, 367-369, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2023 року у цій справі скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 05 січня 2024 року.

Головуючий Д.А.Трофимова
Судді: В.Ю. Бєлка
Е.А. Онищенко