ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/1524/19  Номер провадження 22-ц/814/117/24	Головуючий у 1-й інстанції Хайкін В.М.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Дорош А.І., Пилипчук Л.І.,
за участю секретаря Сальної Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення порядку користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в особі його законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення порядку користування квартирою
за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року,
       В С Т А Н О В И В :
У лютому 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору найму житлового приміщення в будинках державного та суспільного житлового фонду від 14.05.2002 року на підставі рішення №51/60 від 19.03.1996 року, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради міста Харкова, ОСОБА_7 був наймачем квартири АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. На теперішній час в зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_5 з 22.04.2016 року, ОСОБА_4 , з 22.05.2002 року, ОСОБА_2 зареєстрований з 06.06.2018 року, ОСОБА_1 з 22.05.2002 року, ОСОБА_3 з 22.04.2016 року. Усі зареєстровані в квартирі особи фактично на теперішній час є її наймачами. ОСОБА_8 та ОСОБА_2 є матір`ю та сином. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є рідними сестрою та братом. 
Відповідно до рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 20.12.2010 року у справі №2-12572/10 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавлена батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , та діти залишені під опікою державних установ. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради №95 від 16.02.2011 року ОСОБА_5 , наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 
Між стороною позивача та відповідачами виник спір щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_2 , яка не приватизована та належить територіальній громаді м. Харкова. 
Позивач вважає за можливе та прохала встановити наступний порядок користування спірною квартирою: виділити в користування позивачу та її сину першу житлову кімнату (на плані квартири приміщення АДРЕСА_3 ) площею 15,1 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 другу кімнату площею (на плані квартири приміщення АДРЕСА_4 ) 15,7 кв.м. та третю кімнату (на плані квартири приміщення АДРЕСА_5 ) площею 11,5 кв.м.; комору (на плані квартири приміщення АДРЕСА_6 ) площею 0,3 кв.м., у спільному користуванні усіх наймачів залишити кухню площею 5,2 кв.м., вбиральню сполучену площею 2,3 кв.м., коридор площею 3,4 кв.м., комору (на плані квартири приміщення АДРЕСА_7 ) площею 0,3 кв.м. 
У липні 2019 року відповідач ОСОБА_3  звернувся до суду з вказаним зустрічним позовом, прохав суд визначити наступний порядок користування спірною квартирою: виділити ОСОБА_3 в користування кімнату № НОМЕР_1 , площею 11, 5 кв. м., виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування кімнату № НОМЕР_2 , площею 15, 1 кв. м., виділити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користування кімнату № НОМЕР_3 , площею 15, 7 кв. м., у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити кухню, площею 5, 2 кв. м., вбиральню сполучену, площею 2, 3 кв. м., коридор, площею 3, 4 кв. м., комори, площею по 0,3 кв.м. 
Свої вимоги обґрунтовував тим, що в спірній квартирі зареєстровано 5 осіб та на кожного припадає по 8, 46 кв.м. житлової площі. Оскільки позивач за зустрічним позовом не є членом родини з іншими сторонами процесу, то він бажає отримати в користування найменшу з кімнат - кімнату № НОМЕР_1 за технічним паспортом, площею 11,5 кв.м., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити у користування кімнату АДРЕСА_3 за технічним паспортом, площею 15,1 кв.м. Так як ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 є особами одної статі, відділити їм в користування найбільшу кімнату № 7 площею 15,7 кв.м., а у спільному користуванні усіх залишити кухню площею 5,2 кв.м., вбиральню сполучену площею 2,3 кв.м., коридор площею 3,4 кв.м., комори (на плані квартири приміщення АДРЕСА_7 та АДРЕСА_6 ) площею по 0,3 кв.м.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2  задоволено частково.
Зустрічний позов ОСОБА_3  задоволено повністю.
Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :
Виділено ОСОБА_3 в користування кімнату № НОМЕР_1 , площею 11, 5 кв. м.
Виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування кімнату № НОМЕР_2 , площею 15, 1 кв. м.
Виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користування кімнату № НОМЕР_3 , площею 15, 7 кв. м.
У спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишено кухню, площею 5, 2 кв. м., вбиральню сполучену, площею 2, 3 кв. м., коридор, площею 3, 4 кв. м., комори, площею по 0, 3 кв. м.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, прохала скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року.
В обгрунтування апеляційної скарги вказувала, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована, її власником є територіальна громада Харківської міської ради та її балансоутримувачем є КП «Жилкомсервіс». Зазначала, що власник квартири не був залучений до справи, що є підставою для скасування рішення. 
Вказувала, що суд задовольняючи позовні вимоги, порушив принцип щодо рівності часток та без її згоди виділив у її користування прохідну кімнату разом з неповнолітньою ОСОБА_10 .
Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останні прохав залишити рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року – без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування відзиву вказував, що рішення суду є мотивованим законним та обґрунтованим.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
У справі встановлено, що відповідно до договору найму житлового приміщення в будинках державного та суспільного житлового фонду від 14 травня 2002 року, на підставі Рішення №51/60 від 19.03.1996 року, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради міста Харкова, ОСОБА_7 був наймачем квартири АДРЕСА_1 (а. с. 10-13). 
Згідно технічного паспорту, вищезазначена квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 42,3 кв.м., у тому числі: перша кімната, площею 15,1 кв.м., друга кімната, площею 15,7 кв.м., третя кімната, площею 11,5 кв.м., кухні, площею 5,2 кв.м., вбиральні (сполученої), площею 2,3 кв.м., коридору, площею 3,4 кв.м., комори, площею 0,3 кв.м., комори, площею 0,3 кв.м., Загальна площа квартири складає 53,8 кв.м. Квартира, не приватизована та належить територіальній громаді м. Харкова (а. с. 18-20).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (а. с. 14).
У вказаній квартирі станом на час розгляду даної справи зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 15).
Встановлено, що між сторонами у справі виник спір щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_2 , яка не приватизована та належить територіальній громаді м. Харкова. 
Встановлюючи порядок користування спірною квартирою, суд першої інстанції погодився із порядком, запропонованим в зустрічному позові ОСОБА_3 , та прийшов до висновку, що такий порядок максимально дозволить співжиття у квартирі осіб за ознакою родинної спорідненості та статевою ознакою. 
Колегія суддів з таким висновком погодитися не може, виходячи з наступного.
 Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. 
Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.
У справі встановлено та не заперечується сторонами у справі, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована, належить територіальній громаді м. Харкова, її балансоутримувачем є КП «Жилкомсервіс».
Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції вирішив питання про порядок користування вказаною квартирою без участі її власника та балансоутримувача, які мають бути відповідачами за пред`явленим позовом.
Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Крім того, судом першої інстанції при вирішенні спору порушено житлові права ОСОБА_4 , якій виділено в користування кімнату, яка є прохідною.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).
У відповідності ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі по 576,30 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-834  ЦПК України, апеляційний суд - 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 – задовольнити.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року – скасувати. Ухвалити нове.
У задоволенні позову  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення порядку користування квартирою та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в особі його законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення порядку користування квартирою – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 576,30 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 576,30 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04.03.2024.

Головуючий                 Т.В. Одринська 
Судді                                         А.І. Дорош
                                                                       Л.І. Пилипчук