ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/9820/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 року (головуючий суддя Луніна О.С.)
в адміністративній справі №160/9820/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся 09.05.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив:  
-визнати протиправною та скасувати постанову №346076 від 18.08.2022 Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті;
- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнені Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) кошти у сумі 17000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що лише від державної виконавчої служби позивач дізнався про існування постанови про стягнення штрафу. Зазначає, що він не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки передав належний йому на праві власності транспортний засіб в оренду. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що  відповідачем дотримано вимоги Порядку №1567 щодо повідомлення позивача про розгляд справи, проте, позивач не отримав вказане повідомлення, яке повернулось без вручення. Вказав, що станом на час розгляду справи про накладення штрафу відповідачем, з наданих водієм та наявних у справі документів, визначено належного перевізника, на якого Законом України «Про автомобільний транспорт» покладається відповідальність за допущені порушення, яким є саме ФОП ОСОБА_1 . Зазначив, що порушення позивачем вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III виявлені 12.07.2022 року, справу розглянуто та прийнято відповідні постанови 18.07.2022 року, тобто з дотриманням двомісячного строку, встановленого Порядком № 1567. Також, що постанову №3546076 від 18.08.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача, прийнято з дотриманням шестимісячного строку з дня виявлення порушення. Отже, відповідач приймаючи постанову застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача, діяв з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: Закону України «Про автомобільний транспорт», Господарського кодексу України, Порядку №1567, що свідчить про їх правомірність та відсутність підстав для скасування.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Вказує, що позивач не є ні учасником дорожнього руху, ні перевізником, що здійснює перевезення вантажів, оскільки транспортний засіб вибув з його користування та був переданий ТОВ «Стілінвест Юкрейн» на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Посилається на те, що на перевізника покладено обов`язок з забезпечення, а на водія – пред`явлення для перевірки відповідних документів. У водія на момент проведення перевірки були відсутні договір з замовником транспортних послуг, схема маршруту, розклад руху, паспорт маршруту з літерою «В». Водій з актом ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення на рейдову перевірку № 014469 від 08.07.2022, посадовими особами Укртрансбезпеки 12.07.2022 року проводилась рейдова перевірка в м. Кривий Ріг, вул. Чумацький шлях АЗС «РЛС», регулярні спеціальні перевезення, маршрут 44 квартал - НКГОК.
Під час проведення рейду, було зупинено транспортний засіб марки MERCEDEC-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
За результатом перевірки, посадовими особам Держтрансбезпеки складено Акт №326760 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.07.2022, яким під час перевірки виявлено порушення, у тому числі, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що полягали у відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме: 
відсутній договір з замовником транспортних послуг, схема маршруту, розклад руху, паспорт маршруту з літерою «В».
У акті перевірки містяться відмітка проте, що водій з актом ознайомлений, від підпису відмовився.
У вказаному акті зазначено, що транспортний засіб належать ФОП ОСОБА_1 . 
28.07.2022 року Укртрансбезпека направила на офіційну адресу ФОП ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи, в якому зазначено, що 18.08.2022 року з 10 год.00 хв. до у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Воскресенська, 24, ІІ поверх, каб. 209 відбудеться розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту № 326760, додаток – копія акту.
18.08.2022 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 346076, якою, за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом №326760 від 12.07.2022, з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн.
Позивач вважає протиправною вказану постанову.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосувати норми Конституції України, Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001, норми Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001, відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). 
Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. 
Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. 
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. 
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
На виконання вимог ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Згідно з п. 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
За умовами п. 3 Порядку №1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Відповідно до п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно із п. 12 - 14 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Умовами п. 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено п. 21 Порядку № 1567.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Згідно зі ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III автомобільний перевізник повинен:
виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;
утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;
забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;
забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;
організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;
забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;
забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;
забезпечувати безпеку дорожнього руху;
забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III документами для здійснення регулярних пасажирських перевезень є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. При цьому, саме на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Отже, саме на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечення водія автобуса необхідною документацією, в тому числі, схемою маршруту, розкладом руху, паспортом маршруту з літерою «В», які були відсутні під час проведення перевірки.
Схема маршруту та розклад руху автобуса, відносить до переліку документів, визначених ст. 39 Закону №2344-ІІІ, як документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, отже, відповідачем здійснено рейдову перевірку у відповідності до п. 15 Постанови №1567, а саме, перевірено наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
При цьому, допущення зафіксованих в акті перевірки порушень, позивачем не заперечується.
Стосовно належного перевізника, який у відповідності до Закону України «Про автомобільний транспорт» несе відповідальність за порушення чинного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, позивач зазначає, що вказаний транспортний засіб він передав в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ІНВЕСТ ЮКРЕЙН» згідно з договором №125-35/2022 від 01.02.2022 року (а.с. 70-72).
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що станом на 01.02.2022 року був чинний Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 р. №1197.
Вказаний Порядок визначав процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.
При цьому, матеріали справи не містять будь-яких підтверджень, що відомості про належного користувача транспортного засобу марки MERCEDEC-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , були внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
Водночас, статтею 799 Цивільного кодексу України встановлена форма договору найму транспортного засобу.
Так, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. При цьому, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Однак матеріали справи не містять підтверджень, що вказаний договір був нотаріально посвідчений.
Оскільки відсутні докази, що за договором №125-35/2022 від 01.02.2022 року відомості про належного користувача транспортного засобу відправлені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, або вчинено нотаріальне посвідчення вказаного договору, то відсутні підстави для висновку, що транспортний засіб марки MERCEDEC-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , був переданий у користування іншій особі.
Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що станом на час здійснення перевірки водієм не було надано відповідачу договір №125-35/2022 від 01.02.2022 року про передачу в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ІНВЕСТ ЮКРЕЙН». 
Матеріали справи  містять лист ТОВ «СТІЛ ІНВЕСТ ЮКРЕЙН» №29 від 29.05.2023 року (а.с. 75).  
У вказаному листі ТОВ «СТІЛ ІНВЕСТ ЮКРЕЙН» зазначило, що в липні 2022 року зазначений вище транспортний засіб дійсно перебував у ТОВ «СТІЛ ІНВЕСТ ЮКРЕЙН» в оренді. Крім того, у ТОВ «СТІЛ ІНВЕСТ ЮКРЕЙН» з 01.06.2022 працює ОСОБА_2 на посаді водія автотранспортних засобів. Проте, 12.07.2022 жодних перевезень пасажирів ТОВ «СТІЛ ІНВЕСТ ЮКРЕЙН» не здійснювало, про складання 12.07.2022 акту про порушення № 326760, водій ОСОБА_2 керівництво підприємства не повідомляв. Але, враховуючи те, що вказаний транспортний засіб закріплений за водієм ОСОБА_2 та у цього водія були в наявності ключі та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, керівництво підприємства не виключає обставин самовільного користування зазначеним вище транспортним засобом даним водієм у особистих цілях.
Натомість матеріали справи не містять доказів, що водій ОСОБА_2 самовільно скористався зазначеним вище транспортним засобом у особистих цілях.
Оцінюючи вказані вище доводи позивача та докази, що містяться в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не впливають на правомірність прийняття постанови №346076 від 18.08.2022, з огляду на наступне. 
Так, під час проведення перевірки та розгляду справи автомобільний перевізник встановлюється на підставі наявних документів.
В даному випадку, ні при проведенні рейдової перевірки, ні при розгляді справи договір оренди посадовим особам відповідача не надавався.
При цьому, позивача належним чином, шляхом направлення на офіційну адресу ФОП ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи.
Проте, поштовий конверт з повідомленням повернувся на адресу Уртрансбезпеки без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
Таким чином, відповідачем дотримано вимоги Порядку № 1567 щодо повідомлення позивача про розгляд справи, проте, позивач не отримав вказане повідомлення, яке повернулось без вручення.
При цьому, суд зазначає, що фактичні обставини одержання надісланого виклику знаходяться поза межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу.
Щодо реєстраційних документів та транспортний засіб, то пряма вимога щодо їх наявності у водія міститься у статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»:
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Відповідно до п. 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року № 379 (Інструкція №379) якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. 
При цьому в графі «Особливі відмітки» тимчасового реєстраційного талона робиться запис «Дійсний до _____ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії ___ N ___________». 
Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.
Попри те, що наведені вище положення п. 6.3 Інструкції передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».
Сукупність встановлених обставин свідчить про те, що станом на час розгляду справи про накладення штрафу відповідачем, з наданих водієм та наявних у справі документів, визначено належного перевізника, на якого Законом України «Про автомобільний транспорт» покладається відповідальність за допущені порушення, яким є саме ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно до абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядком №1567 визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту.
Приписами п. 25 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Матеріалами справи підтверджується, що порушення позивачем вимог ст. 39 Закону № 2344-III виявлені 12.07.2022 року, справу розглянуто та прийнято відповідні постанови 18.07.2022 року, тобто з дотриманням двомісячного строку, встановленого Порядком №1567.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.
Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, законами України «Про валюту і валютні операції», «Про банки і банківську діяльність», «Про платіжні послуги» та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на податкові та митні органи.
Дія цієї статті не поширюється на адміністративно-господарські санкції, передбачені законами України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та «Про загальну безпечність нехарчової продукції».
З аналізу вказаних статей можна дійти висновку, що ст. 250 Господарського кодексу України поширюється на адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Таким чином, Господарським кодексом України, який також регулює строки застосування адміністративно-господарських санкцій, встановлено, що такі санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення.
При цьому, постанову №3546076 від 18.08.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача, прийнято з дотриманням шестимісячного строку з дня виявлення порушення.
Отже, відповідач приймаючи постанову застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача, діяв з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: Закону України «Про автомобільний транспорт», Господарського кодексу України, Порядку № 1567, що свідчить про їх правомірність та відсутність підстав для скасування.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Всупереч вимогам ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, та не надано належних доказів протиправності дій відповідача під час прийняття оскаржуваної постанови. 
Водночас відповідачем обґрунтовано правомірність дій Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки та прийняття постанови про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.  241-245,  250,  311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 21.02.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова