Номер провадження: 22-ц/813/2701/24 
Справа № 509/4436/23
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого: Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 вересня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання двох дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою звернулась ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання двох дітей. В поданій позовній заяві ОСОБА_2 просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від загального доходу відповідача щомісячно з дня звернення з даним позовом до суду до досягнення дітьми повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 28 серпня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області по справі 509/1604/20 було прийнято рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 8000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття.
ОСОБА_2 зазначає, що з часу ухвалення вказаного рішення діти продовжують проживати з нею, будь-якої участі у вихованні дітей відповідач не приймає, додаткових грошових коштів на дітей не витрачає. За весь час лише у 2020 році відповідач придбав одну пару взуття молодшій дитині та ще одну пару вживаного взуття направив старшому сину поштою. У зв`язку з широкомасштабною агресією РФ проти України, введенням воєнного стану, проведенням мобілізації та евакуації частини місцевого населення позивач втратила роботу, має непостійний мінливий дохід. Після розірвання шлюбу з відповідачем, ОСОБА_2 в інший шлюб не вступала. При таких обставинах позивач зазначає, що вимушена майже самостійно нести тягар основних та додаткових витрат на утримання двох синів. Позивач вказала, що сьогодні, враховуючи розмір споживчих цін на товари першої необхідності, збільшення вартості життя, зумовлене війною, ріст цін на комунальні платежі, 8000 грн на утримання двох дітей є недостатніми коштами, оскільки наявних коштів вистачає тільки на забезпечення мінімального рівня утримання дітей.
У свою чергу позивач зазначила, що відповідач дотепер є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України та має стабільний щомісячний дохід. Крім того у 2023 році дохід відповідача у порівнянні з 2020 роком суттєво збільшився.
На підставі вищевказаного просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від загального доходу ОСОБА_1 щомісячно з дня звернення з даним позовом до суду до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 вересня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 вересня 2023 року повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсзі. 
В обгрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповним дослідженням обставин справи. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано факти та обставини, викладені ним у відзиві на позовну заяву, не враховані клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та бажання особисто бути присутнім на судових засіданнях. Судом не з`ясовано обставини щодо необхідності збільшення розміру аліментів та способу їх присудження, адже від обов`язку батька утримувати дітей до досягнення ними повноліття, передбаченого ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідач не відмовляється, навпаки своєчасно сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 8000 грн, заборгованості зі сплатою аліментів не має та не допускав. Апелянт зазначає, що позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення витрат позивача на утримання дітей. При цьому, такі обставини, як ріст цін на комунальні платежі, не вступ позивача у повторний шлюб, не можливість знайти роботу позивачем є недоведеними обставинами та такими, що не свідчать про стягнення з відповідача аліментів у більшому розмірі. На думку апелянта, позивач не довела належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану, стану здоров`я, інших обставин, які на підставі ст. 192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів. Доводи позивача про збільшення розміру інфляції з часу присудження аліментів не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки вказане на думку апелянта є підставою для індексації розміру аліментів. ОСОБА_1 вказує, що позивачем не надано до суду жодних доказів та обгрунтувань, що грошова сума в розмірі 8000 грн., яка перевищує прожитковий мінімум для двох дітей віком від 6 до 18 років, є недостатньою для утримання малолітніх дітей. Крім того апелянт зазначає, що його життєві та інші обставини, сімейний стан унеможливлюють сплачувати аліменти у розмірі, визначеному заявником. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що є військовослужбовцем Державної прикорданної служби, жодного іншого грошового доходу не має, на праві приватної власності рухомого або нерухомого майна також не має, грошові накопичення відсутні. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що наразі він проживає з новою сім`єю, малолітню дитину дружини від попереднього шлюбу апелянтом усиновлено, що підтверджується копією рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2022 року по справі 505/870/22, наявної в матеріалах справи. Таким чином апелянт вказує, що на грошовому забезпеченні у нього крім сплати аліментів знаходиться нова сім`я, крім того апелянт утримує своїх батьків похилого віку.
06.12.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , в якому представник позивача посилається на необгрунтованість апеляційної скарги, просить суд залишити рішення без змін.
В обгрунтування відзиву на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення врахував доводи ОСОБА_1 щодо сплати аліментів, які викладені ним у відзиві на позовну заяву, тому порушення норм матеріального права, на думку позивача, суд не допустив. Крім того, подані відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи до суду першої інстанції свідчать лише про намагання ОСОБА_1 відтягнути момент виконання своїх обов`язків по сплаті аліментів на утриманння дітей. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 також у відзиві зазначає, що відповідач приховує від суду розмір свого доходу, оскільки не надав суду жодних доказів щодо свого місячного доходу. При цьому заявник зазначає, що загальновідомим фактом є те, що з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України посадовий оклад військовослужбовців збільшився, при цьому сам ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі не заперечує факт збільшення свого доходу з моменту встановлення аліментів у 2020 році, а тому на думку позивача, розмір аліментів, встановлений в оскаржуваному рішенні суду не є обтяжливим для сплати відповідачем. Посилання відповідача про те, що розмір аліментів у сумі 8000 гривень є достатнім для виховання двох дорослих хлопчиків та те, що вказана сума перевищує прожитковий мінімум для дітей свідчить на думку позивача про те, що ОСОБА_1 сам фактично ніякої участі у вихованні дітей не приймає та не розуміє фактичних витрат. На підставі вказаного просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є аліментні зобов`язання, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час відповідач є військовослужбовцем ДПУ, тобто він має можливість виконувати обов`язки по утриманню дітей, як це передбачено чинним законодавством та сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. 
Враховуючи вищенаведене, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків на утримання дітей, суд прийшов до висновку про задоволення позову.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2020 року по цивільній справі №489/4208/19 розірвано, від шлюбу сторони мають двох синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.08.2020 року у справі №509/1604/20, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 8000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 03 вересня 2020 року проживає у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб (а.с.32). Від попереднього шлюбу ОСОБА_6 має малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2022 року по цивільній справі №505/870/22 ОСОБА_1 було усиновлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та оголошено його батьком дитини, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рішення (а.с.33-35).
Колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2023 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років  з 1 січня становить - 2 272 грн , а для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.
Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2024 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня становить - 2 563 гривень , а для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від  15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку  підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями   ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки  ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13.
Схожа правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року по справі № 415/4386/16-ц (провадження № 61-21056св18).
Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
При цьому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.
Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилалась на те, що після ухвалення у серпні 2020 року рішення про стягнення аліментів у розмірі 8000 грн на двох дітей, діти виросли, а з ними витрати на їх утримання. Позивач не може самостійно забезпечити дітям гідний рівень життя, у зв`язку з чим вимушена звертатися про збільшення розміру аліментів. При цьому зазначає, що матеріальний стан відповідача змінився в бік покращення, його дохід у порівнянні з 2020 роком збільшився та він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Що стосується неї, то позивач вказала, що вона втратила роботу та має непостійний мінливий дохід.
Разом з тим, доказів погіршення свого чи покращення матеріального становища відповідача, що за положеннями статі 192 СК України є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів, позивач не надала, а лише навела посилання на те, що відповідач є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, у якого дохід у 2023 році у порівнянні з 2020 роком суттєво збільшився.
Одеський апеляційний суд з метою перевірки інформації про збільшення доходу відповідача ОСОБА_1 дослідив щорічні декларації останнього за попередні роки, які подані самим ОСОБА_1 та містяться у відкритому доступі Єдиного державного реєстру декларацій. 
Так, з поданої ОСОБА_1 щорічної декларації за 2020 рік вбачається, що доходи відповідача за 2020 рік склали - 357 050 грн., а дружини ОСОБА_6 за 2020 рік - 12 466 грн. При цьому дружина ОСОБА_6 має грошові активи які складають 750 000 грн. та на праві власності квартиру в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області, вартістю 346 000 грн. та п`ять автомобілей: Skoda Superb 2015 року, вартістю 40 000 грн; Land Rovver sport 2013 року випуску, вартістю 1 134 000 грн; Volkswagen 2009 року випуску (вартість відсутня); ВАЗ 21063, 1993 року випуску (вартість відсутня); Skoda superb 2011 року випуску (вартість відсутня), а також має у власності апарат лазерної епіляції, вартістю 300 000 грн. Відповідач має службову квартиру в м.Миколаєві та разом з дружиною ОСОБА_6 орендують квартиру в м.Подільськ.
Відповідно до щорічної декларації ОСОБА_1 за 2021 рік річний дохід відповідача склав - 347 897 грн., грошові активи дружини ОСОБА_6 за 2021 рік - 750 000 грн. ОСОБА_6 має у власності квартиру в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області, вартістю 346 000 грн., та два транспортних засоби: Land Rovver sport 2013 року випуску, вартістю 1 134 000 грн; Volkswagen 2009 року випуску. Відповідач має службову квартиру в м.Миколаєві та орендує квартиру в м.Подільськ.
Відповідно до щорічної декларації ОСОБА_1 за 2022 рік річний дохід відповідача склав - 952 268 грн., а дружини ОСОБА_6 за 2022 рік склав 950 000 грн. При цьому грошові активи дружини ОСОБА_6 в 2022 році складають 1 200 000 грн. ОСОБА_6 має у власності квартиру в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області, вартістю 346 000 грн., та два транспортних засоби: Land Rovver sport 2013 року випуску, вартістю 1 134 000 грн; Volkswagen 2009 року випуску (вартість не зазначена), а також у серпні 2022 року набула у власність земельну ділянку, площею 2 га в селі Баштанків Кодимської міської громади у Подільському районі Одеської області, вартістю 69 969 грн. Відповідач має службову квартиру в м.Миколаєві, орендує квартиру в м.Подільськ та у серпні 2022 року набув у власність земельну ділянку, площею 2 га в селі Баштанків Кодимської міської громади у Подільському районі Одеської області, вартістю 69 969 грн. для ведення особистого селянського господарства. 
Таким чином, проаналізувавши вказані декларації, апеляційний суд встановив, що дохід ОСОБА_1 , у порівнянні з 2020 роком у 2022 році суттєво збільшився, майже в три рази. Так, щомісячний дохід останнього у 2022 році в середньому складав 79 355,66 грн (952268/12=79355,66), що при таких обставинах, на думку апеляційного суду, ОСОБА_1 спроможний сплачувати на утримання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у більшому розмірі, ніж встановлений рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.08.2020 року по справі №509/1604/20.
Зважаючи, що наведена в декларації сума доходу указана відповідачем без вирахування податків, які він сплачує кожного місяця на користь держави, то на думку апеляційного суду, справедливим буде збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Овідіопольського районного суду Одеської обласі від 28.08.2020 року з твердої грошової суми 8000 грн до 1/5 частини від загального доходу відповідача.
Такий розмір стягнення, з урахуванням зміни матеріального стану відповідача у бік покращення, на думку апеляційного суду, не буде надмірним тягарем для нього та сприятиме покращенню матеріального становища дітей.
В той же час, такий розмір стягнення, не буде порушувати інтереси і усиновленої відповідачем дитини, оскільки щомісячний дохід відповідача, навіть після стягнення з нього податків та аліментів, з урахуванням матеріального становища, регулярного та стабільного доходу матері дитини ОСОБА_6 , дружини відповідача, спроможній покривати потреби усиновленої дитини.
Доводи апеляційної скарги, що районний суд, незважаючи на клопотання відповідача, який є військовослужбовцем, про відкладення розгляду справи, розглянув справу за його відсутності, чим порушив його права є неспроможніми, оскільки відповідач міг взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції або через представника, тим більше, що відповідачем надавалися пояснення та відзив на позовну заяву у письмовому вигляді. Крім того, звертаючись неодноразово з клопотаннями про відкладення розгляду справи, відповідач не надав жодного доказу, що він перебуває в зоні бойових дій (як указує про це в своїх заявах), що перешкоджає йому взяти участь у розгляді справи. Як вбачається з матеріалів справи, відзив на позовну заяву та апеляційну скаргу відповідачем направлено поштою за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , де не ведуться бойові дії, а відтак доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції порушив його права на забезпечення участі у судовому засіданні є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено раніше судом є безпідставними та спростовуються поданими відповідачем щорічними деклараціями, про які він сам вказує у відзиві на позовну заяву позивача. 
Доводи апеляційної скарги, що на утриманні відповідача перебуває нова дружина та усиновлена ним дитина є також неспроможніми, оскільки як встановлено апеляційним судом, нова дружина відповідача ОСОБА_6 матеріально забезпечена, має у власності квартиру, земельну ділянку, грошові активи, які станом на 2022 рік складають 1 200 000 грн та не один автомобіль, вартість одного з яких становить 1 134 000 грн. Крім того дружина відповідача має регулярний та стабільний дохід від підприємницької діяльності, який станом на 2022 рік склав 950 000 грн. Тобто, доходи нової дружини та її матеріальне становище вказують на те, що остання не перебуває на утриманні відповідача, та що її доходи, з урахуванням доходів відповідача навіть після стягнення з нього аліментів на інших дітей, є достатніми та покривають потреби усиновленої відповідачем дитини.
Доводи апеляційної скарги, що відповідач має на утриманні батьків похилого віку, яких в силу закону зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати, є також неспроможніми, оскільки доказів того, що батьки відповідача перебувають на його утриманні, останній не представив.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.
Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, відповідно до висновків та обґрунтувань викладених в цій постанові.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367,  374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-
        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 вересня 2023 року -змінити, виклавши його зміст (в тому числі резолютивну частину) наступним чином.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2020 року з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання дітей ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2  з твердої грошової суми (8000 грн) щомісячно на 1/5 частину всіх видів заробітку (доходу)  ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 п.2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                                 О.М.Таварткіладзе

Судді:                                                 А.П.Заїкін

                                                                               С.О.Погорєлова