ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2774/24 Справа № 214/6737/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 214/6737/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

сторони:
позивач -  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року, яке ухвалено  суддею Ковтун Н.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 грудня 2023 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі – ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 24.11.2020 року відповідач ОСОБА_1 уклав вищевказаний кредитний договір № 895697494 з первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідач ОСОБА_1 добровільно, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти, пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини, та уклав кредитний договір.
Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у сумі 11000,00 грн. на визначений строк зі сплатою процентів від суми кредиту, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту.
28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №895697494 від 24.11.2020. Строк дії цього договору закінчується 28.11.2019 року.
28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 18.09.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 18.09.2018 було викладено у новій редакції.
Відповідно до п. 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020), строк дії цього договору закінчується 31.12.2021.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №895697494 від 24.11.2020, строк дії закінчується 04.08.2021.
03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, продовжено строк дії договору до 31.12.2022 включно.
30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, продовжено строк дії договору до 31.12.2024 включно.
04.08.2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №04/08/23-01, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором № 895697494 від 24.11.2020 у загальній сумі 31570,00 грн. з яких 11000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 20570,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідачка кредит та відсотки за його користування у не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» суму заборгованості в розмірі 31570,00 грн., судові витрати у розмірі 2147,20,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що   суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС», пославшись на те, що наданий ним договір факторингу укладений 28.11.2018 року, тоді як кредитний договір між  ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладений пізніше, а саме, 24.11.2020. Наголошує на тому, що ч. 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) був укладений договір факторингу №28/1118-01. Пунктом 2.1. договору передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Підпункт 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року визначає, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Пунктом 1.2. договору передбачено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. 26 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був складений та підписаний Реєстр прав вимоги №118, за яким передані (відступлені) права вимоги за кредитним договором до  ОСОБА_1  в розмірі 22 781,00 грн. Після укладення реєстру ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало новому кредитору документи, які підтверджують видачу кредиту ОСОБА_1 , та які і були долучені до позовної заяви. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого право грошової вимоги до  ОСОБА_1   перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 04.08.2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» був укладений договір факторингу №04/08/23-01 та підписаний реєстр прав вимоги № 1, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором відступлено на користь ТОВ «ФК «ЕЙС». Дані обставини та докази спростовують висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ «ФК «ЕЙС» не набуло права вимоги до ОСОБА_1 .
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 24.11.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №895697494 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 11000, 00 грн. зі сплатою процентів строком 30 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника.
Згідно умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 11000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику (п.1.1 Договору).
Сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника (п.1.2 Договору).
Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, порядок нарахування яких встановлений п.п.1.3.,1.4-1.5 Договору.
28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1. Договору).
Право вимоги - означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3. Договору).
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору).
Договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1. Договору).
Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 28.11.2019.
28.11.2013 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 було викладено в новій редакції
Відповідно до п.8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, строк дії цього договору закінчується 31.12.2021.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 895697494 від 24.11.2020 року.
03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно.
30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» було укладено додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 30.12.2021 включно.
Відповідно витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 31570,00 грн.
04.08.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) було укладено договір факторингу №04/08/23-01, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступив позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Згідно з витягом з Реєстру боржників до вказаного вище договору факторингу ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права вимоги до відповідача ОСОБА_1   за кредитним договором №895697494 від 24.11.2020 на суму 31570,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що право вимоги від первісного кредитора – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів ще 28 листопада 2018 року, а сам кредитний договір №895697494 був укладений 24 листопада 2020 року, тобто після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимог є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.
Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №895697494 був укладений 24 листопада 2020 року від первісного кредитора до останнього.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг – це придбання права вимоги на виконання зобов?язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).
Частиною 1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Судом та матеріалами справи встановлено, що 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (Фактор) було укладено Договір факторингу №28/1118-01.Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором.
Відповідно до п.п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Таким чином, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, як  і виникнуть у Клієнта в майбутньому (майбутня вимога).
Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться: відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року «Борг» означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за Кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитним договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим Договором зобов?язальної сили.
В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу встановлено, що Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором.
Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку N1 до Договору.
26 січня 2021 року на виконання п. 2.1. Договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" було складено та підписано Реєстр прав вимоги №118 від 26 січня 2021 року за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №895697494 від 24 листопада 2020 року.
Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи Витягом з Реєстру прав вимоги №118 від 26 січня 2021 року, відповідно до якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 (а.с. 42).
На підтвердження факту укладення даного Реєстру та відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ "Таліон Плюс", Первісним кредитором були передані ТОВ "Таліон Плюс" документи, які підтверджують видачу кредиту ОСОБА_1 та були долучені позивачем до позовної заяви.
Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс».
Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу N?28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс› укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №895697494 від 24 листопада 2020 року.
Вказані обставини підтверджуються Реєстром прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року, складеного на виконання умов договору Факторингу на підтвердження передачі відступлених прав до Боржників (а.с. 49-50).
Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року Фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
Копія договору факторингу №5/0820-01 від 05 серпня 2020 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».
04 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Позивачем (ТОВ "ФК "ЕЙС") було укладено Договір факторингу №04/08/23-01 відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЕЙС" було відступлене право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №895697494 від 24 листопада 2020 року.
Відповідно до Реєстру боржників від 04 серпня 2023 року до Договору факторингу N04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року, Позивачу було передано право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 (запис №273) в сумі 32 570,00 грн., з яких 11 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 570,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за Кредитним договором №895697494 від 24 листопада 2020 року факт укладення якого з Первісним кредитором було встановлено судом в оскаржуваному рішенні.
Дані обставини та докази спростовують висновки суду першої інстанції про те, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у січні 2021 року, тобто після укладення Кредитного договору та виникнення заборгованості, які позивач набув в серпні 2023 року. А сам лише факт укладення Договору факторингу між Первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки ним було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога).
Доведеною є обставина отримання ОСОБА_2 грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором і взяті на себе зобов?язання останній не виконав, у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з кредитного договору.
Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов?язання щодо сплати кредитних коштів не виконував, допустив заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку.
Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЕЙС» – 31 570,00 гривень з яких: 11 00,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 570,00 гривень – сума заборгованості за відсотками.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
За подання позову та апеляційної скарги позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» сплатив 5 368,00 гривень судового збору, вказану суму слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 , відповідно до положень п.п.1 п.2 ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю.
Також, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 5 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору ( п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:
1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо);
2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо);
3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);
4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: акт прийому-передачі наданих послуг від 08 серпня 2023 року який є невід?ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги укладений між Адвокатським об?єднанням «Альма Теміс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» на суму 5000 гривень (а.с. 40-зворот); платіжна інструкція від 09 серпня 2023 року про сплату ТОВ «ФК «ЕЙС» на користь Адвокатського об?єднання «Альма Теміс» - 5000 гривень (а.с. 41 – зворот); Додаткову угоду №49 до договору про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2023 року та Договір від 24 листопада 2022 року (а.с. 44-46, 51-55).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також — чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Розрахунок витрат на суму 5 000 гривень є обґрунтованим, а тому колегія суддів стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» судові витрати, понесені на надання професійної правничої допомоги, у повному обсязі.
Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» – задовольнити.
Рішення   Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року  -скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором №895697494 від 24 листопада 2020 року у розмірі 31 570 (тридцять одна тисіча п?ятсот сімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати, понесені на оплату судового збору, у розмірі 5 368 (п?ять тисяч триста шістдесмят вісім) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 000 (п?ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 березня 2024 року.

Головуючий: 

Судді: