ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4087/23                Головуючий суддя І інстанції Савченко Д. М.
Провадження № 33/818/49/24        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2024 року                                                        м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
захисника        - Невинного І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Невинного І.І. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -
у с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 
- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Постановою встановлено, що 26.05.2023 о 21 год. 25 хв. в с.Рогань, вул.Культури, 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi-100, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, червоне обличчя, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП

В своїй апеляційній скарзі захисник просить постанову скасувати, а адміністративне провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень.
Також просить повторно допитати двох свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Зазначає, що ОСОБА_1 в день події 26 травня 2023 року проходили похорони його близького друга. З ранку до вечора  ОСОБА_1  був за кермом транспортного засобу на розвозі. Повертаючись додому разом з дружиною, біля згорілого магазина, який розташований по АДРЕСА_2 , та у  ОСОБА_1  заглух автомобіль, у зв`язку з виходом з ладу бензонасосу.  ОСОБА_1 почав дзвонити до свого друга ОСОБА_4 , щоб він приїхали та відтягнув його автомобіль до дому, який знаходиться за адресою с. Рогань, вул. 52. Він дозвонився, його друг зазначив, що приїде на місце разом з сином, якого також звуть ОСОБА_4 , і вони відтягнуть автомобіль, проте, на цей час вони були зайняті і пообіцяли зустрітись до 22 години вечора. Після цього ОСОБА_1 з дружиною залишили на вулиці транспортний засіб, та пішли додому. Вдома ОСОБА_1 відпочивав, та після важкого дня випив пляшку 0,5 л. пива. Приблизно через дві години він знов зателефонував своєму другу, та вони домовились зустрітись вже на місті, де ОСОБА_1 залишив автомобіль. Близько 21 години 15 хвилин ОСОБА_1 повернувся до свого автомобіля та став чекати своїх друзів, які повинні були приїхати та удвох відтягнути його автомобіль. Доки ОСОБА_1 чекав друзів, він почав діставати з багажнику мотузку для буксування, при цьому витягуючи з багажнику пляшки з водою. В цей час біля нього зупинилися працівники поліції на службовому автомобілі, вийшли з машини, та почали питати що він тут робить, чия це машина, та не займається він мародерством. ОСОБА_1 зазначив, що машина не його, а дружини, вона зламалась, витягнув з барсетки файл з документами, де знаходилась страховка, свідоцтво про реєстрацію та водійське посвідчення. Працівники поліції вихопили документи у нього з рук, та почали питати чи вживав він спиртні напої, погрожували забрати транспортний засіб на штраф майданчик. ОСОБА_1 злякався, сказав, що так, він випив пів літра пива, проте, вдома і за кермо не сідав. Працівники поліції не віддавали документи і близько 21 години 45 хвилин ОСОБА_1 подзвонив своїй дружині, якій розповів про цю ситуацію, яка через хвилин 10 також прийшла з дома на місце. Крім того ОСОБА_5 також подзвонив своєму другу ОСОБА_4 , який обіцяв відтягнути його транспортний засіб, спитав де він є, та також розповів про ситуацію і зазначив, що працівники поліції можуть забрати у нього автомобіль. На це ОСОБА_4 повідомив, що вони з сином під`їзжати на місце не будуть. Доки ОСОБА_1 спілкувався по телефону, працівники поліції склали протокол. Потім, протягом тривалого часу, працівники поліції зупиняли осіб і транспортні засоби, щоб залучити їх у якості понятих, вписати їх у протокол та відібрати пояснення. Проте, коли люди зупинялись, чули поліцейських і ОСОБА_1 , то відмовлялись приймати участь. На місце вже прибула дружина ОСОБА_1 , яка була присутня приблизно з 21 години 55 хвилин. При ній поліцейські також зазначили, що будуть забирати автомобіль на штраф майданчик. ОСОБА_1 з дружиною продовжували спілкуватись з поліцейськими та просили не забирати їх транспортний засіб. Поліцейські зазначили, що залишать автомобіль, якщо ОСОБА_1 буде з ними співпрацювати, на що він погодився. Через деякий час, вже на початку 24 години, працівники поліції зупинили військовослужбовців, сказали, що ОСОБА_1 зараз під відеозапис потрібно бути з ними погоджуватись, що останній і зробив. Потім працівники поліції особисто склали пояснення понятих та ОСОБА_1 , зробили дописи в протоколі, надали їм в них розписатись та зазначили, що ОСОБА_1 може вписати в протокол. Надалі дружина ОСОБА_1 написала розписку що забирає під власну відповідальність транспортний засіб. Як працівники поліції і обіцяли, транспортний засіб вони не забрали. Коли все закінчилось, працівники поліції та військові поїхали, а ОСОБА_1 разом з дружиною пішки пішли додому. Спробувати завезти транспортний засіб вони навіть не намагались, оскільки дружина ОСОБА_1 навіть не має посвідчення водія. Лише наступного дня після зміни бензонасосу транспортний засіб таки вдалось запустити.
Апелянт також вказує, що суд першої інстанції допитав двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте у постанові посилання на їх покази відсутні.
При цьому, показання працівників поліції суд взяв до уваги, більш того поклав їх в основу своєї постанови, всупереч норм закону та практики судів.
Також вважає, що протокол було складено безпідставно та не обґрунтовано, дані в протоколі та матеріалах справи не відповідають дійсним обставинам, а під час складання вищезазначеного протоколу та інших матеріалів справи, працівником патрульної поліції допущено ряд грубих та суттєвих порушень норм законодавства. 
Просив звернути увагу на той факт, що відповідно до складеного протоколу, ОСОБА_1 начебто рухався о 21 годині 25 хвилин, а протокол вже складений через 5 хвилин, тобто о 21 годині 30 хвилин, що не можливо фізично. 
Крім того, на відеозаписі можливо побачити час, коли працівники поліції, ще до відмови в проходженні огляду ОСОБА_1 зачитують вже складений протокол о 23 годині 12 хвилин. 
Зазначений час є дійсним та повністю співпадає з реальним, що також підтверджується темрявою на вулиці. 
З відеозапису також можна побачити, що зачитуючи вже складений протокол, працівник поліції зупиняється на зазначеному в протоколі часі, оскільки протокол вже було складено з зазначенням часу о 21 годині 30 хвилин, і він розумів, що так бути не може.
Фактично, протокол було складено ще до фіксації відмови ОСОБА_1 , складання пояснень, що не відповідає вимогам закону. Наголосив, що ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, що виключає наявність законної вимоги поліцейського до нього пройти огляд на стан сп`яніння, а також наявність складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, поліцейські можуть зупиняти транспортні засоби лише в випадках, передбачених ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», який є вичерпним. 
В матеріалах справи немає будь яких даних, які відповідно до цієї статті підтверджували взагалі підставу для зупинки працівниками поліції транспортного засобу.
У відеозаписі, що доданий до матеріалів справи, можливо побачити що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, відеозапис здійснювався, а матеріали складались вже після заповненого протоколу. 
В поясненнях кожного свідка відсутня інформація, що вони бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а вони стали свідками, як в їх присутності розглядалась справа за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі та за допомогою приладу Драгер. 
Жодний свідок не зазначає, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
По друге, вони не могли бути свідками розгляду справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до закону, зазначену справу розглядає виключно суд. 
ОСОБА_1 на місці визнав провину, у зв`язку з тим, що був наляканий. Вважав, що матеріали справи зібрані та складені з грубим порушенням вимог закону, протирічать самі собі та не підтверджують скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Крім того, вважає, що жодних доказів саме керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, вислухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 26.05.2023 о 21 год. 25 хв. в с.Рогань, вул.Культури, 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi-100, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, червоне обличчя, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом, згідно якого працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд за допомогою приладу Drager Alcotest, водій відмовився, також відмовився і від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.
При цьому дійсно на відео не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відео починається із спілкування водія і працівника поліціїї за участі двох свідків.
В присутності двох свідків водієві було задано питання, чи він керував транспортним засобом, на що водій відповів, що дійсно він керував транспортним засобом.
Всі вказані обставини зафіксовані на відеозаписі.
Більш того, у протоколі про адміністративне правопорушення водій зазначив, що їхав з похорон, випив пляшку пива 0,5 літрів, з порушенням погоджується.
Такі відомості беззаперечно підтверджують факт керування транспортним засобом і відповідно факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і у закладі охорони здоров`я.
Пізніше, водій кардинально змінив свою позицію та зазначив нову версію подій, згідно якої в цей день він був з дружиною, їздили на похорони, після цього їхали додому і автомобіль зламався, пішли додому, вдома випив пива, знайомий пообіцяв під`їхати та забрати автомобіль, відбуксирувати його на сто, після чого пішов підготувати автомобіль, достав трос і під`їхали працівники поліції, забрали документи і склали протокол в присутності свідків.
Вказана версія була перевірена як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції.
Так в суді першої інстанції були допитані працівники поліції, які повідомили що під час патрулювання разом з інспектором СРПП Содомою В.В., в с.Рогань до них надійшло звернення місцевого мешканця про те, що водій автомобіля Ауди після вжиття алкогольних напоїв керував транспортним засобом, через деякий час ними було встановлено та зупинено вказаний автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , який був в автомобілі сам. Водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з рота, червоні очі. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру або в медичному закладі відмовився. Оформлення матеріалів зайняло тривалий час, оскільки водії яких зупиняли, як свідків, були місцевими мешканцями і відмовлялись від участі в процедурі, потім було зупинено військових, які погодились бути свідками. Відмова водія зафіксована на відеозаписі.
При цьому водій стверджує фактично про фальсифікацію працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення.
Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його представник до суду не надали.
Більш того, на запитання суду, ОСОБА_1 та його захисник повідомили про те, що наданим законом правом на оскарження дій працівників поліції -звернення зі скаргою до керівника поліцейських чи зі скаргою на дії працівників поліції до суду вони не звертались.
Також для перевірки версії водія, апеляційним судом в судовому засіданні були допитані свідки, дружина водія ОСОБА_2 та знайомий водія, який зі слів ОСОБА_1 мав забрати його автомобіль – ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_2 повідомила, що дійсно вона була зі своїм чоловіком в день події на похоронах, після чого вони поїхали додому, автомобіль зламався, тому вони його залишили, пішли додому, чоловік зателефонував своєму знайомому ОСОБА_3 , попросив відбуксирувати автомобіль до сто, на що той погодився.
Перебуваючи вдома чоловік випив пиво, потім пішов готувати автомобіль, свідок залишилась вдома.
Потім чоловік зателефонував їй і повідомив що працівники поліції складають на нього протокол.
Вона підійшла на місце, довго чекала поки завершиться складання протоколу, після чого пішли додому, вранці після ремонту автомобіля вдалося його завести.
Свідок ОСОБА_3 пояснив, що дійсно йому зателефонував ОСОБА_1 , повідомив про поломку його автівки, домовились що він під`їде та відбуксирує автомобіль до сто, пізніше ОСОБА_1 зателефонував і повідомив, що працівники поліції можуть забрати автомобіль, на що свідок сказав, що під`їжджати не буде.
Дослідивши вказані показання свідків, апеляційний суд зазначає, що жоден з них не є очевидцем саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Вказані свідки не були присутні в цей момент, не бачили первинне спілкування з працівниками поліції, а лише повідомляють відомості про обставини, які в даній справі не мають істотного значення, тобто свідки не можуть ані спростувати, ані підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Що стосується поломки транспортного засобу, жодних досліджень з цього приводу не проводилось, сама поломка та її серйозність не встановлювалась.
Докази з цього приводу, ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надані.
При цьому свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не бачили чи керував водій ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки не знаходились з ним поряд.
Апеляційному суду вказані свідки повідомили про те, що він не керував транспортним засобом, виходячи з його слів, натомість бачити ці обставини вони були позбавлені можливості.
Таким чином, апеляційний суд критично ставиться до версії водія ОСОБА_2 , з огляду на те, що така версія не знайшла свого підтвердження.
Така версія повністю спростована судом першої інстанції за результатом судового розгляду, а також апеляційним судом.
Суд апеляційної інстанції не бере за основу показання працівників поліції, а надає оцінку всім зібраним доказам у справі, зокрема і первинним показам самого водія, відомостям що зафіксовані на відеозаписі, поведінці водія після складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»
Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши чітку відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, поліцейським було складено протокол.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Законодавець, саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння у водія.
Водій ОСОБА_1 відмовився від виконання вказаної законної вимоги, чим порушив правила дорожнього руху.
Що стосується посилання апелянта на те, що існують розбіжності щодо часу вчинення адміністративного правопорушення та часу складання протоколу, апеляційний суд зазначає наступне.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення правопорушення – 26.05.2023 рік 21 година 25 хвилин.
Час складання протоколу – 21 година 30 хвилин.
Апеляційний суд вказує, що дійсно згідно відеозапису зазначено на файлі інший час, проте на думку суду такі обставини не є суттєвими і відповідно не мають наслідком визнання доказу недопустимим.
Можливо час у протоколі зазначено вірно, а міститься неправильно виставлений час на технічому пристрої, можливо працівник поліції помилково зазначив неправильне значення часу саме складення протоколу.
Такі обставини не є суттєвими, водій ОСОБА_1 не заперечує проти того, що на відеозаписі зафіксовано саме його дії з відмови від проходження огляду та підтвердження факту керування транспортним засобом.
Ознак недопустимості відеозапису суд не вбачає.
Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що вбачаються суперечності в апеляційній скарзі захисника.
Спочатку захисник посилається на те, що водій транспортним засобом не керував, потім зазначає про відсутність правових підстав у працівників поліції зупиняти транспортний засіб.
Такий спосіб побудови позиції захисту є незрозумілим для суду, оскільки захисник фактично входить в протиріччя між своїми доводами апеляційної скарги. 
При цьому апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку доводам, які входять в протиріччя з версією самого водія.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта щодо того, що належить закрити провадження у справі, оскільки винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, повністю підтверджена, а доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.
Жодних нових відомостей, які не були відомі суду першої інстанції, апелянт не надав.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Невинного І.І. – залишити без задоволення.
Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       
       Суддя                                                                 О.Ю. Грошева