ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/1714/23	Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І. 	
Провадження № 33/817/46/24 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1  ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності          ОСОБА_1 
       захисника — адвоката Гданського Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Квятковського Д.В. на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
       Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя  АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 536 гривень 80 грн.
       Згідно даної постанови, 14 липня 2023 року о 23 год. 44 хв. в м. Чорткові по вул. Володимира Великого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA RAV4» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » (у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ) з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом не з`ясовано усі обставини справи.
       Зазначає, що на відеозаписі відсутній факт порушення Правил дорожнього руху України водієм і його зупинка працівниками поліції була безпідставною.
       Крім того ОСОБА_1 не надали можливості скористатися допомогою адвоката, а фабула у протоколі викладена невірно.
       Також у доповненнях до апеляційної скарги захисник вказує про безпідставність зупинки працівниками поліції керованого ОСОБА_1 транспортного засобу. Зазначає про те, що останньому не було роз`яснено право на можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. При цьому зазначає, що наявне у матеріалах справи направлення на проходження огляду у медичному закладі було виписано працівником поліції вже після того, як пройти такий вони йому пропонували. Вважає, що пропозиція працівника поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння не відповідає вимогам Інструкції, відповідно до якої огляд має проводитися на вимогу, а не на пропозицію. Разом з тим, до матеріалів справи не долучено сертифікату відповідності вимірювальної техніки, за допомогою якої ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд. Також зазначає як на порушення, відсутність відомостей у протоколі про посилання на назву відеофайлів з нагрудної відеокамери, за допомогою якої здійснювалася відеофіксація.
       Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
       Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Також відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
       Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 181740 від 14 липня 2023 року  ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі.
       Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків. 
       Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску. 
       Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
       Таким чином доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 . Працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не відповідають даним, зафіксованим на відеозаписі.
       Крім того в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Чортківська ЦМЛ» від 14.07.2023 року.
       При цьому доводи захисника про те, що бланк направлення було заповнено поліцейським пізніше ніж була висловлена ним така пропозиція, не впливає на правильність порядку самої пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння.
       Також із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави огляду, оскільки він порушив ПДР України, вказано про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Посилання апелянта, що йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою адвоката також є необґрунтованими, адже на місці зупинки ОСОБА_1 жодного разу не висловлював такого прохання.
       При цьому на місці події ОСОБА_1 не заперечив, що допустив порушення ПДР України, а також, що вживав алкоголь (пиво), тому твердження захисника, що зупинка автомобіля працівниками поліції була безпідставною не відповідають дійсності.
       Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
       Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 січня 2015 за № 1496/27941 (далі -Інструкція №1376).
       Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції №1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
       Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.
       Зі змісту протоколу про адмінправопорушення вбачається, що у ньому наявний запис про те, що до цього протоколу долучається фото- відеофіксація з нагрудної відеокамери 200632.
       Таким чином, відсутність відмітки у протоколі про адмінправопорушення назви чи номерів відеофайлів з нагрудної відеокамери працівника поліції, відеозапис з яких долучено до матеріалів справи, не може бути наслідком визнання зазначеного доказу неналежним.
       Отже, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №181740 від 14.07.2023 року відповідає вимогам, встановленим статтею 256 КУпАП та Інструкції №1376, є належним.
       Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адмінправопорушення не вірно викладено суть правопорушення, оскільки з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA RAV4» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, що відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України. Крім того оскільки водій відмовився від проходження огляду, то факту керування ним у стані алкогольного сп`яніння не встановлено, тому і відсутнє порушення водієм вимог п.2.9 “а” ПДР України, про що вказує захисник.
       Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності вимірювальної техніки, за допомогою якої ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, то такі є безпідставними, оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а отже вимірювальна техніка працівниками поліції не використовувалася.
Отже, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.
       Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Пунктом 1.3 Правил дорожньогоруху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Що стосується призначеного стягнення  ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та вірно визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, у зв`язку із чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду — без змін. 

       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :        

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Квятковського Д.В. залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023  року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП — без змін. 

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя