Справа № 161/14404/23 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/134/24  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 січня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Осіпука В. В.,
       
розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового заборгованості, за апеляційню скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 24 серпня 2023 року звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі – ПрАТ «УПСК») про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування. Позов мотивований тим, що унаслідок ДТП, що мало місце 28 листопада 2021 року близько 22 год 50 хв у с. Озерце Луцького району та спричинене ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки BMW 530D, транзитний номерний знак НОМЕР_1 , йому, зокрема, було завдано тілесні ушкодження та матеріальну шкоду, у вигляді пошкодження належного йому транспортного засобу марки Volkswagen Golf, р. н. з.  НОМЕР_2 . Вина водія автомобіля марки BMW 530D, транзитний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2023 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 у момент вчинення ДТП - ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «УПСК» за страховим полісом № АТ/1392913. Після набрання вироком чинності, 31 травня 2023 року, він замовив автотоварознавчу експертизу, 10 липня 2023 року – звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір завданого йому матеріального збитку складає 241 371 грн. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, за страховим полісом № АТ/1392913 становить 130 000 грн. Просив стягнути з ПрАТ «УПСК» в користь ОСОБА_1 страхове відшкодування шкоди, заподіяної майну, у розмірі 130 000 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 3441,60 грн, а також 40 000 грн витрат на провесійну правничу допомогу, 1300 грн судового збору.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «УПСК» в користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 127 400 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ПрАТ «УПСК» в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1274 грн, витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3372,77 грн та витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн.
Відповідач ПрАТ «УПСК» 11 грудня 2023 року подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим із неповною оцінкою аргументів відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову. Не погоджується з висновком суду про те, що строк звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування пропущено через незалежні від позивача причини, тому що до 22 березня 2023 року було відсутнє судове рішення про встановлення вини особи у ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль. Законом не установлено жодної конкретної обставини чи причини, які б заважали позивачу звернутись до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, доказів такої неможливості позивачем не надано. Позивач самостійно, без стороннього впливу прийняв рішення подати до ПрАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування лише після встановлення вини особи, винної в завданні йому шкоди унаслідок ДТП. Страхова компанія не відмовляла у прийнятті від позивача заяви про виплату страхового відшкодування без встановлення винної особи та не вимагала від позивача подати страховику документ, який би підтверджував винні дії. Рішення не містить мотивованої оцінки аргументів, наведених ПрАТ «УПСК» щодо відсутності підстав для задоволення позову, так і мотивів того, що прийняте страховиком рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування було незаконним. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, стягнути з відповідача в користь позивача судовий збір у розмірі 1950 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 
Відзив на апеляційн у скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
       Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що строк на звернення із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування пропущено позивачем із незалежних від нього обставин, оскільки до 22 березня 2023 року було відсутнє судове рішення про встановлення вини конкретної особи у ДТП, унаслідок якого пошкоджений автомобіль позивача. Звернення із відповідною заявою до страховика здійснене позивачем в межах строку позовної давності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 28 листопада 2021 близько 22 години 50 хвилин у селі Озерце Луцького району, керуючи автомобілем марки «BMW 530D», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним у напрямку до с. Кульчин по автодорозі М-19 сполученням «Доманово – Ковель – Чернівці – Тереблече», яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, при виявленні невстановленого автомобіля марки «ВАЗ», який рухався попереду у попутному напрямку та автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку перед автомобілем марки «ВАЗ» з увімкненим сигналом лівого повороту, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив безпечність, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, почав виконувати обгін вказаних транспортних засобів, при цьому на забороненій для цього ділянці дороги, яка визначена горизонтальною дорожньою розміткою 1. 1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, яку перетинати заборонено та на відстані ближче ніж 50 метрів до нерегульованого пішохідного переходу, який визначений дорожньою розміткою 1. 14. 2 Правил дорожнього руху, якою позначається нерегульований та регульований пішохідний перехід із підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод, виїхав на смугу зустрічного руху, де при виконанні обгону та виявленні, що автомобіль марки «Volkswagen Golf» виконує поворот ліворуч, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.
Унаслідок порушення Правил дорожнього руху водій ОСОБА_2 спричинив водію автомобіля марки «Volkswagen Golf» ОСОБА_1 тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 940 від 20 грудня 2021 року за ступенем тяжкості належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 21-ї доби, та пасажиру автомобіля марки «Volkswagen Golf» ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 939 від 20 грудня 2021 року за ступенем тяжкості травма живота відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для її лікування необхідний час більше 6 діб.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2023 року №161/3391/23, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач є власником автомобіля марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який пошкоджено внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 .
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW 530D», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , була застрахована у відповідача, ліміт відповідальності становить 130 000 грн, розмір франшизи - 2 600 грн. 
Згідно підготовленого на замовлення позивача висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи Волинського НДЕКЦ МВС України від 13 червня 2023 року №СЕ-19/103-23/6080-АВ, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження, станом на 13 червня 2023 року становить 241 371 грн.
Позивач ОСОБА_1 10 липня 2023 року звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, у відповідь на що отримав лист відповідача від 22 серпня 2023 року з відмовою у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач пропустив встановлений у п. п. 37. 1. 4 п. 37. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річний строк на подання відповідної заяви.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та главою 82 підрозділу 2 розділу III ЦК України.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1. 4, 1. 7 статті 1 Закону).
За п. 22. 1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пункту 37. 1. 4 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач ОСОБА_1 письмово подав до відповідача ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 10 липня 2023 року, яка була отримана відповідачем 13 липня 2023 року. Подання заяви поза межами установленого законом строку обґрунтовано позивачем тим, що за фактом ДТП, що мало місце 28 листопада 2021 року, 29 листопада 2021 було відкрите кримінальне провадження № 12021030580002815 за ч. 1 ст. 286 КК України. Обвинувальний вирок щодо ОСОБА_2 у справі № 161/3391/23 постановлений Луцьким міськрайонним судом Волинської області 22 березня 2023 року, набрав чинності 24 квітня 2023 року (відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень). 
Відповідно до змісту приєднаного до матеріалів позовної заяви копії супровідного листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2023 року, після набрання вироком чинності його копію направлено судом учасникам справи та начальнику Луцького РУП ГУНП у Волинській області для виконання в частині речових доказів (відповідно до змісту резолютивної частини вироку, зокрема, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року на речі та предмети, скасовано, автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , повернуто за належністю законному володільцю – потерпілому ОСОБА_1 ).
Потерпілий ОСОБА_1 звернувся до Волинського НДКЦ МВС України із заявою про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи експертизи 31 травня 2023 року. Висновок експерта № СЕ-19/103-23/6080-АВ виготовлено 13 червня 2023 року.
Станом на день звернення в суд з цим позовом (24 серпня 2023 року), рішення ПрАт «УПСК» за заявою позивача від 10 липня 2023 року позивачу не на надходила, про що він зазначив у позовній заяві, та що було враховано судом першої інстанції.
За п. 36. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою
Відповідно до п. 36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Відмова відповідача ПрАТ «УПСК» (вих. № 2501/18 від 22 серпня 2023 року) позивачу ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування мотивована тим, що останній звернувся із заявою про страхове відшкодування з пропуском однорічного строку з моменту скоєння ДТП, на підставі п. 37. 1. 4 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в цій справі, застосував правовий висновок Великої Палати Верховного суду про застосування норми п. 37. 1. 4 ст. 37 вищезгаданого Закону, якою визначено здійснення потерпілою особою права на отримання відшкодування заподіяної шкоди (матеріальної) протягом року.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку – ДТП. Припинення ж права на відновлення або захист порушеного права, право на відшкодування шкоди за рахунок певної особи не позбавляє особу взагалі цивільного права, але має наслідком неможливість отримання відновлення порушеного права або відшкодування шкоди тощо за рахунок певної особи (припинення поруки, пропуск позовної давності до одного з боржників). При цьому особа не позбавлена права на отримання захисту або відновлення порушеного права від іншого боржника за його наявності. Таким чином, припинення цивільного права має бути передбачено законом, на відміну від чого припинення права на отримання відшкодування від певної особи не позбавляє особу цивільного права, а лише позбавляє її можливості отримати відшкодування від цієї особи. Право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, а ні цей Закон, ні ЦК України, ні будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
Суд першої інстанції в цій справі урахував, що до 22 березня 2023 року судове рішення про встановлення вини конкретної особи у ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача, було відсутнє, тому позивач подав цей позов у межах строку загальної позовної давності.
Колегія суддів вважає такий висновок правильним, оскільки, не зважаючи на визначений у ст. 35 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вичерпний перелік документів, що подаються разом із заявою про виплату страхового відшкодування, навіть за умови подання позивачем заяви до страховика у межах однорічного строку, перебіг визначеного п. 36.2 Закону строку на прийняття страховиком вмотивованого рішення про виплату страхового відшкодування чи відмову у виплаті страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стає відомо про набрання рішенням у справі (в цьому випадку – вироку у кримінальній справі) законної сили. 
У справі, що переглядається, деліктні правовідносини поєднуються з правовідносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів, що є джерелами підвищеної небезпеки, тому основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик заподіювача шкоди в межах страхової суми. Вироком у справі № 161/3391/23 встановлено вину страхувальника ОСОБА_2 у вчиненні ДТП і, відповідно, у спричиненні позивачу ОСОБА_1 матеріальної шкоди.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина шоста статті 82 ЦПК України).
Сам по собі пропуск позивачем строку на звернення до страховика винного учасника ДТП із заявою про виплату страхового відшкодування у позасудовому порядку з причини очікування ним вироку у кримінальній справі, а в подальшому – набрання вироком законної сили, що є об`єктивною та не залежала від позивача, не може бути самостійною підставою для відмови судом у задоволенні позовної вимоги про стягнення зі страховика в користь потерпілого страхового відшкодування у межах страхового ліміту (за виключенням франшизи), оскільки факт страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, винуватець ДТП притягнутий до кримінальної відповідальності обвинувальним вироком у кримінальній справі, а сам потерпілий діяв добросовісно. Апеляційна скарга не містить доводів та заперечень щодо розміру стягнутих з відповідача в користь позивача сум страхового відшкодування і судових витрат.
Суд першої інстанції належним чином та повно оцінив доводи та докази, надані обома сторонами в цій справі, встановив усі обставини, що мають значення для справи, тому доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.
Суд у складі колегії суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

 
Судді