ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" січня 2024 р.           Справа№ 910/8970/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гончарова С.А.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Яковлєва М.Л. 
 
без виклику сторін
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг"
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 
у справі № 910/8970/23(суддя -Ломака В.С.)
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг"
до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"
про стягнення 153 584, 30 грн,
Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 153 584,30 грн, з яких: 72 187,04 грн - страхове відшкодування, 4 337,01 грн - 3 % річних, 26 873,30 грн - інфляційні втрати, 49 961,34 грн - пеня.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, 29.08.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 у справі № 910/8970/23, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 у справі № 910/8970/23 та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" та користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" грошові кошти в розмірі 153 584, 30 грн, з яких: частка невиплаченого страхового відшкодування 72 187, 04 грн, інфляційні витрати в розмірі 26 873, 30 грн, пеня в розмірі 49 961, 34 грн, 3% річних в розмірі 4 337, 01 грн. 
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що оскільки на підтвердження Направлення заяви на виплату частки страхового відшкодування Nє 34212/1/1 та заяви на виплату частки страхового відшкодування Nє 34212/1 до позовної заяви було долучено знімки активного вікна екрану (ScreenShot) на яких адресатом зазначено саме ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» (Відповідач), а не ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (докази наявні в матеріалах справи). Вищевказані заяви були підписані кваліфікованим електронним підписом відповідно до положень Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронні довірчі послуги» та направлені на офіційну електронну адресу Відповідача infoca alfagarant.com.
Апелянт звертає увагу суду, що обов?язок по сплаті страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб внаслідок ДТП був покладений на двох страховиків (Позивача та Відповідача), які одночасно забезпечили цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу в «SKODA SUPERB» д.п.3. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_4), а також порушення Відповідачем обов?язків,
встановлених Законом Nє 1961-IV та Порядком, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до Відповідача за компенсацією частки виплаченого страхового відшкодування в розмірі 72.187,04 грн.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2023 витребувано невідкладно у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8970/23 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
16.10.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/8970/23.
Головуючий суддя Гончаров С.А. з 14.10.2023 по 24.10.2023 перебував у відрядженні, а з 25.10.2023 по 10.11.2023 перебував у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2023 поновлено Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 у справі № 910/8970/23. Відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" участь в судовому засіданні з повідомленням (викликом) представників учасників справи. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 у справі № 910/8970/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 у справі № 910/8970/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.
16.11.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) від Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.
Зокрема, відзив обґрунтовано тим, що з приводу направлених на електронну адресу відповідача заяв на виплату часток страхового відшкодування №34212/1/1 та 34212/1 позивач вказує на те, що вказані заяви не є доказами на підтвердження виконання вимог, передбачених п. 3.2 ст. 3 Порядку №464/2020 від 26.02.2020, в частині сплати страхового відшкодування.
Відзив вмотивовано також тим, що позивач ТДВ СК «Альфа-Гарант» (іншого страховика) про настання страхового випадку не повідомив, тобто матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження направлення цього повідомлення на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», як і інших доказів, що свідчать про невідкладне, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження до позивача інформації про страховий випадок, повідомлення у письмовій формі (у тому числі за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ відповідача про означену подію (страховий випадок).
Суддя Гончаров С.А. перебував у відпустці з 24.12.2023 по 12.01.2024 та з 15.01.2024 по 26.01.2024.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 204730790, укладеного між позивачем та власником автомобіля "Skoda Superb", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням вищенаведеним наземним транспортним засобом. Строк дії полісу: з 00:00 год. 02.07.2021 року по 01.07.2022 включно.
20.10.2021 року о 14:02 год. на перехресті вулиць Київський шлях та Камінського у місті Бориспіль Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Skoda Superb", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Peugeot 308", реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті означеного зіткнення автомобіль марки "Peugeot 308", реєстраційний номер НОМЕР_2 , у свою чергу, здійснив зіткнення з автомобілем "Ford Focus C-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_3 . У зв`язку з наведеною ДТП, вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2021 року в справі № 359/10544/21 (провадження № 3/359/4788/2021) водія автомобіля "Skoda Superb", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до ремонтної калькуляції від 17.11.2021 року № 34212/1 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Ford Focus C-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_3 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 31 235,12 грн.
Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" вказувало, що згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на подану страхувальником автомобіля "Ford Focus C-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 заяву на виплату страхового відшкодування від 30.11.2021 року, між позивачем та означеною потерпілою особою було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 29 695,90 грн. У цій заяві також було зазначено, що здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї заяви в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та заявник не матиме жодних претензій до страховика стосовно означеного страхового випадку. Розмір (сума) страхового відшкодування страховиком та заявником взаємно погоджено. Страховик і заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи. Будь-які інші договори за іншими видами страхування інших страховиків за якими можуть бути задоволені/відшкодовані вимоги за цією заявою - відсутні.
Зважаючи на вказану заяву, страховим актом позивача від 01.12.2021 року № 34212/1/1 вищенаведену ДТП визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування у погодженому з потерпілою особою розмірі - 29 695,90 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 02.12.2021 року № 1929 позивач перерахував ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 29 695,90 грн. з призначенням платежу: "(СВ) Страхове відшкодування згідно страхового акту № 34212/1/1 від 01.12.2021. Без ПДВ".
Крім того, згідно з ремонтною калькуляцією від 23.11.2021 року № 34212 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Peugeot 308", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 143 782,60 грн.
Зважаючи на подану власником автомобіля "Peugeot 308", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 заяву на виплату страхового відшкодування від 24.11.2021 року, між позивачем та означеною потерпілою особою було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 130 000,00 грн. У наведеній заяві також було передбачено, що здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї заяви в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та заявник не матиме жодних претензій до страховика стосовно означеного страхового випадку. Розмір (сума) страхового відшкодування страховиком та заявником взаємно погоджено. Страховик і заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи. Будь-які інші договори за іншими видами страхування інших страховиків за якими можуть бути задоволені/відшкодовані вимоги за цією заявою - відсутні.
Враховуючи зазначену заяву, страховим актом позивача від 17.12.2021 року № 34212/1/1 вищенаведену ДТП визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування у погодженому з потерпілою особою розмірі - 130 000,00 грн.
На підставі платіжного доручення від 17.12.2021 року № 10729 позивач перерахував на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 130 000,00 грн. з призначенням платежу: "(СВ) Страхове відшкодування згідно страхового акту № 34212/1 від 17.12.2021. Без ПДВ".
Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди (20.10.2021 року) у водія автомобіля "Skoda Superb", реєстраційний номер НОМЕР_1 , винного у скоєнні ДТП ( ОСОБА_1 ), діяло два Поліси страхування цивільно-правової відповідальності, а саме - поліс серії ЕР № 204730790, виданий Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг", та поліс серії АР № 7505338, виданий Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у зв`язку із настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Skoda Superb", реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована декількома внутрішніми договорами: позивачем - за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 204730790, та відповідачем - за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 7505338. З урахуванням наведених підстав, позивач вказував, що обов`язок зі сплати частини сплаченого ним страхового відшкодування у розмірі 72 187,04 грн. покладається на відповідача. Крім того, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням відповідачем свого обов`язку зі сплати страхового відшкодування, позивачем нараховано штрафні санкції та компенсаційні виплати.
Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про страхування" предмет договору страхування може бути застрахований за одним договором страхування та за згодою страхувальника кількома страховиками (співстрахування).
Стаття 989 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок страхувальника при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.
Згідно зі статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
Відносини між страховиками-членами МТСБУ з питань забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинними на момент дорожньо-транспортної пригоди, врегульовує Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджений протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 26.02.2020 року № 464/2020 (далі - Порядок).
Пунктом 2.1 статті 2 Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 989 Цивільного кодексу України та пунктом 17.3 статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування щодо одного об`єкта страхування з різними страховиками, при цьому наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, є достатнім доказом виконання страхувальником свого обов`язку повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування.
Поряд із цим, обов`язок страховика щодо проведення відповідного розслідування страхового випадку, в тому числі встановлення факту наявності у страхувальника інших чинних договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено пунктом 34.1 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
За змістом пункту 3.1 статті 3 Порядку страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (не залежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом 1961 (Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Згідно з пунктом 3.2 статті 3 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:
а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;
б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);
в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення.
З матеріалів справи вбачається, що інформацію про страховий випадок Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" що найпізніше отримало 21.10.2021 року, що підтверджується датою складеного позивачем повідомлення № 34212 про настання події за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке останній долучив до позовної заяви.
Водночас, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження направлення цього повідомлення на адресу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", як і інших доказів, що свідчать про невідкладне, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження до позивача інформації про страховий випадок, повідомлення у письмовій формі (у тому числі за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) відповідача про означену подію (страховий випадок).
Крім того, позивачем не надано доказів, які свідчать про забезпечення ним Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" можливості прийняти участь у розслідуванні страхового випадку, зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого майна, а також доказів фактичного повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату потерпілій особі страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.
Разом із тим, наявні у матеріалах справи копії повідомлення від 21.10.2021 року № 34212, повідомлення про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування від 26.11.2021 року № 34212/1/1 та від 02.12.2021 року № 34212/1, не підтверджують факту направлення цих документів відповідачу та доведення змісту цих повідомлень до відома Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" у передбачені Порядком строки. У той же час, відповідач у відзиві на позовну заяву факт отримання ним наведених документів заперечив.
Слід зазначити, що до матеріалів справи позивачем було долучено лише докази направлення 08.04.2022 року на електронну адресу відповідача заяв про виплату частки страхового відшкодування від 01.12.2021 року № 34212/1/1 (адресатом в якій зазначено Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування", а не відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант") та від 30.03.2022 року № 34212/1, що не може вважатися належним підтвердженням виконання позивачем вимог пункту 3.2 статті 3 Порядку.
Звертаючись до суду з даним позовом, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" також посилалося на приписи пункту 5 Порядку та вказувало, що позивач, як страховик, який здійснив страхове відшкодування, має право на отримання частини такого страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.
Проте, слід зазначити, що відповідно до пункту 5 Порядку (на який посилався позивач) страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.
Для реалізації права, зазначеного у пункті 5 Порядку, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, має подати заяви про страхове відшкодування до решти страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.
Заява про страхове відшкодування та додатки до неї мають відповідати вимогам, передбачених статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". До зазначеної заяви мають також додаватися докази настання страхового випадку, документи, на підставі яких визначено розмір шкоди і факт проведення страхового відшкодування заявником. У разі, якщо заявник не погодив з усіма іншими страховиками розмір шкоди, то до заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, обов`язково долучається звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.
Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявами про виплату частки страхового відшкодування від 01.12.2021 року № 34212/1/1 та від 30.03.2022 року № 34212/1. Враховуючи обставини цієї справи та фактичну відсутність погодження між сторонами спору (страховиками за внутрішніми договорами страхування) розміру шкоди, заподіяної транспортним засобам "Ford Focus C-MAX", реєстраційний номер НОМЕР_3 , та "Peugeot 308", реєстраційний номер НОМЕР_2 , до заяви про страхове відшкодування відповідно до пункту 5.1 Порядку позивач повинен був долучити відповідні звіти про оцінку або висновки автотоварознавчих досліджень. Проте, означених вимог пункту 5.1 Порядку Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" також дотримано не було.
У той же час, відповідно до пункту 37.1.3 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
Враховуючи те, що позивачем не було дотримано вимог чинного законодавства України та Порядку в частині своєчасного повідомлення Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про настання події, що містить ознаки страхового випадку, забезпечення відповідачу можливості приймати участь в розслідуванні страхового випадку та своєчасного повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування, а також вимог щодо надання до заяви про страхове відшкодування належних документів, на підставі яких визначено розмір шкоди, що, у свою чергу, призвело до неможливості встановлення відповідачем причин та обставин настання дорожньо-транспортної пригоди та визначення розміру заподіяної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" частини виплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 72 187,04 грн.
Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і Гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірно висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 153 584, 30 грн.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 у справі №910/8970/23 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 у справі № 910/8970/23 - залишити без змін.
Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг".
Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            С.А. Гончаров 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                М.Л. Яковлєв