ПОСТАНОВА
іменем України 
21 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 167/65/21
провадження № 51-5260 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 
захисника                                                   ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
засудженого                                              засудженого                                              ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 31 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 24 травня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 31 травня 2023 року щодо 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветин Рожищенського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , 
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 
ст. 263, частинами 1, 2 ст. 263-1 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 24 травня 2022    року, залишеним без змін ухвалою Волинського апеляційного суду 
від 31 травня 2023 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні (за обвинуваченням у незаконному зберіганні карабіна «Remington», належного ОСОБА_9 , карабіна марки «Marlin», належного ОСОБА_10 , карабіна марки «Форт», належного ОСОБА_11 , карабіна марки «Ruger American», належного ОСОБА_12 , гвинтівки моделі «ТОЗ-8», яка використовувалася під час контролю за вчиненням злочину, двох мисливських проміжних патронів калібру 7,62х39 мм зразка 1943 року, одного мисливського патрона калібру 7,62х39 мм, одного мисливського патрона калібру «.223 Rem» (5,56х45 мм), двох спортивно-мисливських патронів калібру 5,45х39 мм (далі - за обвинуваченням у незаконному зберіганні п`яти одиниць зброї та шести патронів)) та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК  ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю два роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК. 
2. Цим же вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК (епізоди обвинувачення щодо зберігання карабіна «КО-44», належного ОСОБА_13 , карабіна «Savage», належного ОСОБА_14 , карабіна марки «Baikal» моделі «МР-18МН», належного ОСОБА_15 , карабіна марки «ТОЗ 78-01», належного ОСОБА_16 , карабіна марки «ТОЗ-8М», належного ОСОБА_17 , двадцяти мисливських патронів калібру .308 Win. (далі - епізоди обвинувачення щодо зберігання п`яти одиниць зброї та двадцяти патронів)), за ч. 1 ст. 263-1 КК (епізод обвинувачення щодо переробки карабіна «КО-44», належного ОСОБА_13 ), за ч. 2 ст. 263-1 КК (епізоди обвинувачення щодо переробки карабіна «Savage», належного ОСОБА_14 , карабіна «Remington», належного ОСОБА_9 , карабіна марки «Marlin», належного ОСОБА_10 , карабіна марки «Browning X-Bolt», належного ОСОБА_18 , карабіна марки «Форт», належного ОСОБА_11 , карабіна марки «Baikal» моделі «МР-18МН», належного ОСОБА_15 , карабіна марки «ТОЗ 78-01», належного ОСОБА_16 , карабіна марки «ТОЗ-8М», належного ОСОБА_17 , гвинтівки моделі «ТОЗ-8», яка використовувалася під час контролю за вчиненням злочину (далі - епізоди обвинувачення щодо переробки дев`яти одиниць зброї) та виправдано ОСОБА_7 через недоведеність в його діянні складу кримінального правопорушення.
3. Також цим вироком  ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК (епізод обвинувачення щодо зберігання восьми мисливських патронів калібру 7,62х39 мм), за ч. 2 ст. 263-1 КК (епізод обвинувачення щодо переробки карабіна марки «ОП СВТ-40», належного ОСОБА_19 ) та виправдано ОСОБА_7 через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення.
4. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
5. За детально викладених у вироку місцевого суду обставин, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він, працюючи на посаді інструктора індивідуального навчання водіння автомобілів Рожищенського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України (далі - Рожищенський РСТК), що розташований на вул. Пирогова, 1, у м. Рожище Волинської області, маючи доступ до адміністративних приміщень, майстерень та навчальних класів цього закладу, всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 (далі - Інструкція від 21 серпня 1998 року № 622) та Положення про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12  жовтня 1992 року № 576 (далі - Положення від 12 жовтня 1992 року № 576), незаконно зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
6. Реалізовуючи прямий умисел на незаконне зберігання зброї, ОСОБА_7 , наручно отримавши від ОСОБА_9 мисливський карабін марки «Remington» моделі «783» заводський номер « НОМЕР_1 » калібру «.30-06», який є нарізною вогнепальною зброєю, в жовтні 2019 року (точної дати та часу не встановлено) умисно без передбаченого законом дозволу, незаконно, зберігав його в приміщенні Рожищенського РСТК.
7. Крім того, ОСОБА_7 , реалізовуючи прямий умисел на незаконне зберігання зброї, наручно отримавши від ОСОБА_10 мисливський карабін марки «Marlin» моделі «XT-22RZ» серія і номер « НОМЕР_2 » калібру «.22LR» (5,6 мм), який є стрілецькою вогнепальною зброєю, в першій декаді лютого 2020 року (точної дати та часу не встановлено) умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав його в приміщенні Рожищенського РСТК.
8. Крім того, ОСОБА_7 , реалізовуючи прямий умисел на незаконне зберігання зброї, наручно отримавши від ОСОБА_11 мисливський самозарядний карабін марки «Форт» моделі «207» заводський номер « НОМЕР_3 » калібру 7,62 мм, який є нарізною вогнепальною зброєю, в першій декаді березня 2020 року (точної дати та часу не встановлено) умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав його в приміщенні Рожищенського РСТК.
9. Крім того, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, всупереч вимогам Інструкції від 21 серпня 1998 року № 622 та Положення від 12 жовтня 1992 року № 576, без передбаченого законом дозволу, незаконно в приміщенні Рожищенського РСТК зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси:
- з 00:35 по 00:51 13 червня 2020 року два мисливські проміжні патрони до нарізної зброї калібру 7,62х39 мм зразка 1943 року, які є мисливськими бойовими припасами, що були виявлені та вилучені 13 червня 2020 року працівниками УКР ГУНП у Волинській області під час проведення обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи з метою виявлення та вилучення зразків для дослідження та негласного отримання зразків необхідних для порівняльного дослідження;
- з 11 год. 00 хв. по 15 год. 04 хв. 29 липня 2020 року гвинтівку моделі «ТОЗ-8» №  НОМЕР_4 калібру 5,6 мм, яка використовувалася під час проведення спеціального слідчого експерименту 29 липня 2020 року;
- з 16 год. 07 хв. по 18 год. 14 хв. 29 липня 2020 року: один мисливський патрон до нарізної зброї калібру 7,62х39 мм, який належить до мисливських бойових припасів; один мисливський патрон до нарізної зброї калібру «.223 Rem» (5,56х45 мм), який належить до мисливських бойових припасів; два спортивно-мисливських патрони до нарізної зброї калібру 5,45х39 мм, які належать до мисливських бойових припасів, що були виявлені та вилучені під час проведення обшуку 29 липня 2020 року працівниками ГУНП у Волинській області;
- з 28 липня 2020 року (точного часу не встановлено) по 18 год. 14 хв. 29 липня 2020 року належний ОСОБА_12 мисливський карабін марки «Ruger American» моделі «Rifle Predator» заводський номер НОМЕР_5 калібру «.308 Win.», який є нарізною вогнепальною зброєю, що був виявлений та вилучений під час проведення обшуку 29 липня 2020 року працівниками ГУНП у Волинській області.
10. Органами досудового розслідування ОСОБА_7 також обвинувачувався у тому, що він, обіймаючи посаду інструктора індивідуального навчання автомобілів Рожищенського РСТК, з метою отримання незаконних прибутків розмістив у кабінеті на першому поверсі вказаного закладу, токарні станки та інше устаткування, яке в подальшому використовувалося ним для переробки вогнепальної зброї шляхом внесення в її конструкцію змін, що технологічно не передбачені заводом виробником. Таким чином ОСОБА_7 , маючи навики токарних робіт, у приміщенні Рожищенського РСТК, умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння і передбачаючи, що внаслідок своїх незаконних дій, пов`язаних із внесенням конструктивних змін у вогнепальну зброю, що технічно не передбачені заводом виробником, вона набуде якісно нових властивостей, в результаті чого тактико-технічні характеристики зброї зміняться, вчинив переробку вогнепальної зброї за таких обставин.
11. Зокрема, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 263-1 КК, в тому, що він у приміщенні Рожищенського РСТК, із корисливих мотивів, реалізовуючи прямий умисел на незаконну переробку вогнепальної зброї, не маючи дозволу на таку діяльність, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, за допомогою токарних станків та іншого устаткування:
 - у березні 2016 року (точної дати та часу не встановлено) піддав переробці деталі карабіна марки «КО-44» номер НОМЕР_6 , належного ОСОБА_13 , який є нарізною вогнепальною зброєю, а саме: вніс зміни в конструкцію карабіна саморобним способом у вигляді вкорочення ствола до залишкової довжини 480 мм, видалив відкрите прицільне пристосування у вигляді мушки з намушником, змінив форму руків`я затвору, змінив ложе, встановив три гвинти на ствольну коробку та обладнав дульний зріз витками різьби, що дає можливість приєднувати до нього пристрій безшумної стрільби, який дозволяє проводити постріли зі значним шумозниженням;
 - у березні 2019 року (точної дати та часу не встановлено) повторно, піддав переробці деталі карабіна марки «Savage» моделі «64 F» серія та номер « НОМЕР_7 » належного ОСОБА_14 , а саме: вніс зміни в констуркцію карабіна саморобним способом у вигляді обладнання дульного зрізу витками різьби, що дає можливість приєднувати до нього пристрій безшумної стрільби, який дозволяє проводити постріли зі значним шумозниженням;
 - у жовтні 2019 року (точної дати та часу не встановлено) повторно, піддав переробці деталі карабіна марки «Remington» моделі «783» заводський номер « НОМЕР_8 » калібру «.30-06», належного ОСОБА_9 , а саме: вніс зміни в конструкцію карабіна саморобним способом у вигляді обладнання дульного зрізу витками різьби, що дає можливість приєднувати до нього дульне гальмо-компенсатор, яке знижує віддачу пострілу;
 - у першій декаді лютого 2020 року (точної дати та часу не встановлено) повторно, піддав переробці деталі карабіна марки «Marlin» моделі «XT-22RZ» серія і номер « НОМЕР_2 », належного ОСОБА_10 , який є стрілецькою вогнепальною зброєю, а саме: вніс зміни в конструкцію карабіна саморобним способом у вигляді обладнання дульного зрізу витками різьби, що дає можливість приєднувати до нього пристрій безшумної стрільби, який дозволяє проводити постріли зі значним шумозниженням;
 - у період 25-26 лютого 2020 року (точної дати та часу не встановлено) повторно, піддав переробці деталі карабіна марки «Browning X-Bolt Composite» серійний номер « НОМЕР_9 » належного ОСОБА_18 , який є мисливським нарізним карабіном, а саме: вніс зміни в конструкцію карабіна саморобним способом у вигляді обладнання дульного зрізу витками різьби, що дає можливість приєднувати до нього пристрій безшумної стрільби, який дозволяє проводити постріли зі значним шумозниженням, та приєднання планки для кріплення оптичного прицілу, що збільшує прицільну дальність карабіну;
 - у першій декаді березня 2020 року повторно піддав переробці деталі мисливського самозарядного карабіна марки «Форт» моделі «207» заводський номер « НОМЕР_3 » калібру 7,62 мм, належного ОСОБА_11 , який є нарізною вогнепальною зброєю, а саме: вніс зміни в конструкцію карабіна саморобним способом у вигляді обладнання дульного зрізу витками різьби, що дає можливість приєднувати до нього пристрій безшумної стрільби, який дозволяє проводити постріли зі значним шумозниженням;
 - у першій декаді березня 2020 року піддав переробці деталі мисливського карабіна марки «Baikal» моделі «МР-18МН» заводський номер « НОМЕР_10 » калібру «.308 Win» (7.62х51), належного ОСОБА_15 , а саме: вніс зміни в конструкцію карабіна саморобним способом у вигляді від`єднання мушки, завальцювання отвору для кріплення мушки та обладнання дульного зрізу витками різьби, що дає можливість приєднувати до нього пристрій безшумної стрільби, який дозволяє проводити постріли зі значним шумозниженням;
 - у другій половині травня 2020 року (точної дати та часу не встановлено) повторно, піддав переробці деталі мисливського самозарядного карабіна «ОП-СВТ-40» серійний номер « НОМЕР_11 » калібру «7,62х54R», належного ОСОБА_19 , який є стрілецькою вогнепальною зброєю, а саме: вніс зміни у конструкцію карабіна саморобним способом, що виразилося в укорочуванні саморобним або кустарним способом ствола до залишкової довжини 514 мм, що привело до унеможливлювання без внесення незворотних змін у конструкцію ствола встановлення газовідвідного пристрою, який є штатним для даної моделі зброї і функцією якого є забезпечення проведення самостійного перезаряджання карабіна за рахунок відводу частин порохових газів, що виникають у момент пострілу (забезпечення самозарядності) у зв`язку із чим карабін набув нових характеристик у частині перезаряджання зброї - перестав бути самозарядним та перейшов до неавтоматичної зброї, в якій усі операції перезаряджанням виконуються завдяки м`язовій енергії стрільця;
 - у червні 2020 року (точної дати та часу не встановлено) повторно піддав переробці деталі мисливського карабіна моделі «ТОЗ-78-01» заводський номер « НОМЕР_12 » калібру 5,6 мм, належного ОСОБА_16 , який є нарізною вогнепальною зброєю, а саме: вніс зміни в конструкцію карабіна саморобним способом у вигляді обладнання дульного зрізу витками різьби, що дає можливість приєднувати до нього пристрій безшумної стрільби, який дозволяє проводити постріли зі значним шумозниженням;
 - у період часу з 15 год. 15 хв. по 17 год. 11 хв. 16 червня 2020 року повторно піддав переробці деталі спортивно-мисливської гвинтівки «ТОЗ-8М» зразка 1932 року заводський номер « НОМЕР_13 » калібру 5,6 мм, яка належить ОСОБА_17 , а саме: вніс зміни в конструкцію гвинтівки саморобним способом, що виразилося в нарізанні різьби з подальшим закріпленням спеціальної металевої насадки, яка дає можливість приєднувати до неї пристрій безшумної стрільби, що дозволяє проводити постріли зі значним шумозниженням та проточуванні пазів на ствольній коробці, що дає можливість закріплювати оптичний приціл, який збільшує прицільну дальність;
 - у період часу з 11 год. 10 хв. по 13 год. 00 хв. 29 липня 2020 року повторно піддав переробці гвинтіку моделі «ТОЗ-8» № НОМЕР_4 , яка є однозарядною спортивно-мисливською гвинтівкою і використовувалася для проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, а саме: вніс зміни в конструкцію гвинтівки саморобним способом у вигляді обладання дульного зрізу витками різьби, що дає можливість приєднувати до нього пристрій безшумної стрільби, який дозволяє проводити постріли зі значним шумозниженням та здійсненні насічок на ствольній коробці для кріплення планки оптичного прицілу, при монтуванні якого збільшується прицільна дальність зазначеної гвинтівки.
12. Також органами досудового розслідування  ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в тому, що він, реалізовуючи прямий умисел на незаконне зберігання зброї без передбаченого законом дозволу:
 - наручно отримавши від ОСОБА_13 карабін марки «КО-44» № НОМЕР_6 , який є нарізною вогнепальною зброєю, у березні 2016 року (точної дати та часу не встановлено) умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав його в приміщенні Рожищенського РСТК;
 - наручно отримавши від ОСОБА_14 мисливський самозарядний карабін марки «Savage» моделі «64 F» серія та номер « НОМЕР_7 » калібру «.22LR» (5,6 мм), який є стрілецькою вогнепальною зброєю, в березні 2019 року (точної дати та часу не встановлено) умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно повторно зберігав його в приміщенні Рожищенського РСТК;
 - наручно отримавши від ОСОБА_15 мисливський карабін марки «Baikal» моделі «МР-18МН» заводський номер « НОМЕР_10 » калібру «.308 Win» (7.62х51), який є нарізною вогнепальною зброєю, в першій декаді березня 2020 року (точної дати та часу не встановлено) умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно повторно зберігав його в приміщенні Рожищенського РСТК;
 - наручно отримавши від ОСОБА_16 мисливський карабін «ТОЗ 78-01» заводський номер « НОМЕР_12 » калібру 5,6 мм, який є нарізною вогнепальною зброєю, в червні 2020 року (точної дати та часу не встановлено) умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно повторно зберігав його в приміщенні Рожищенського РСТК;
 - наручно отримавши від ОСОБА_17 спортивно-мисливську гвинтівку моделі «ТОЗ-8М» зразка 1932 року заводський номер « НОМЕР_13 » калібру 5,6 мм, яка є нарізною вогнепальною зброєю, в період з 15 год. 15 хв. по 17 год. 11 хв. 16 червня 2020 року умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно повторно зберігав її в приміщенні Рожищенського РСТК.
13. Крім того, органами досудового розслідування  ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК, у тому, що він, діючи із прямим умислом, усупереч вимогам Інструкції від 21 серпня 1998 року № 622 та Положення від 12 жовтня 1992 року № 576, без передбаченого законом дозовлу, незаконно повторно в приміщенні Рожищенського РСТК зберігав бойові припаси:
- з 13 червня 2020 року по 29 липня 2020 року вісім мисливських проміжних патронів до нарізної зброї калібру 7,62х39 мм, що були виявлені та вилучені в період часу з 16 год. 07 хв. по 18 год. 14 хв. 29 липня 2020 року працівниками ГУНП у Волинській області під час проведення обшуку;
- з 16 год. 07 хв. по 18 год. 14 хв. 29 липня 2020 року двадцять мисливських патронів калібру «.308 Win.», виготовлені промисловим способом фірмою «Geco», що були виявлені та вилучені в період часу з 16 год. 07 хв. по 18 год. 14 хв. 29 липня 2020 року працівниками ГУНП у Волинській області під час проведення обшуку.
Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
14. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у апеляційному суді. При цьому прокурор зазначає, що апеляційний суд:  
- безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження доказів;
- залишив поза увагою твердження прокурора в апеляційній скарзі про неправильну оцінку судом першої інстанції показань ряду свідків та експертів Волинського НДЕКЦ МВС; 
- не надав жодної оцінки письмовим доказам, зокрема ряду висновків експертів;
- усупереч вимогам ч. 2 ст. 419 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК), належним чином не розглянув доводів апеляційної скарги та не навів переконливих мотивів на їх спростування, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного часткового виправдання ОСОБА_7 ;
- не звернув увагу, що в резолютивній частині вироку місцевого суду відсутнє посилання на кримінальний процесуальний закон, який визначає правові підстави ухвалення виправдувального вироку;
- не спростував доводів апеляційної скарги про безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, не врахував, що винний вчинив тяжкий злочин, не визнав вини, не розкаявся.
15. Захисник у касаційній скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання, просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому захисник зазначає, що: 
- суди безпідставно послалися на порушення ОСОБА_7 . Інструкції від 21 серпня 1998 року № 622 оскільки її положення регламентують та встановлюють обов`язки виключно структурним і уповноваженим підрозділам  НП України та МВС України, а також керівників підприємств, установ України та безпосередньо власників зброї, натомість його підзахисний не є власником вогнепальної зброї зазначеної у вироку;
- судами неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, адже за порушення порядку придбання, зберігання вогнепальної мисливської зброї громадяни підлягають адміністративній відповідальності, зокрема за ст. 190 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). При цьому захисник зазначає, що вогнепальна зброя, зберігання якої інкримінувалося ОСОБА_7 є мисливською;
- протокол обшуку приміщення від 29 липня 2020 року є недопустимим доказом, оскільки обшук проведено без участі адвоката та після фактичного затримання ОСОБА_7 . При цьому захисник зазначає, що ОСОБА_7 було затримано без присутності захисника, не роз`яснено йому прав, зокрема права на захист та одразу після затримання за відсутності понятих було ошукано та незаконно вилучено особисті речі. Крім того, всі похідні від протоколу обшуку приміщення докази є недопустимими;
- протокол за результатами проведення обстеження публічно недоступних місць та негласного отримання зразків від 15 червня 2020 року є недопустимим доказом, оскільки його складено із порушенням встановленого КПК строку, а сама слідча дія проводилась оперативними працівниками без залучення понятих. Крім того, дані протоколу не відповідають відеозапису проведеної негласної слідчої (розшукової) дії;
- судами поза розумним сумнівом не доведено вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК;
- апеляційний суд у порушення статей 404, 419 КПК не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги захисника.
16. Також захисник подав клопотання про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на розгляд великої Палати Верховного Суду, оскільки, на його думку, справа містить виключну правову проблему.
Позиції учасників судового провадження
17. Засуджений та його захисник просили касаційну скаргу захисника задовольнити, а касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення. Прокурор підтримала касаційну скаргу прокурора, та заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника.
Мотиви Суду
18. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Щодо клопотання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
19. На адресу Верховного Суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у якому він зазначає про відсутність сталої судової практики, зокрема у частині тлумачення та застосування судами законів України про кримінальну відповідальність (ст. 263 КК) та адміністративну відповідальність (ст. 190 КУпАП), що породжує неоднакове застосування норм матеріального та процесуального права, а також вкрай негативно впливає на реалізацію принципу правової визначеності. Вказує на необхідності здійснення судового тлумачення норм закону та застосування інституту аналогії. 
20. Відповідно до ч. 1 ст. 434-2 КПК питання про передачу кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
21. Згідно з ч. 5 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
22. В рішеннях Верховного Суду неодноразово наголошувалося на тому, що виключну правову проблему належить оцінювати з урахуванням кількісного та якісного критеріїв. Вона може полягати у недостатньому законодавчому врегулюванні правовідносин, у відсутності сталої судової практики, тривалому існуванні колізій у застосуванні норм права і неусуненні розбіжностей. 
23. Разом з тим, захисник по суті оспорюючи законність притягнення його підзахисного до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК, не наводить правового обґрунтування відсутності, суперечливості, неповноти чи неефективності правового регулювання охоронюваних прав, свобод та інтересів, у тому числі внаслідок неоднакової судової практики найвищої судової інституції. Не наводить він й прикладів, які б свідчили про неоднакове застосування Касаційним кримінальним судом Верховного Суду положень ст. 263 КК. 
24. З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 5 ст. 434-1 КПК.
Щодо доводів поданих касаційних скарг
25. Переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_20 за касаційними скаргами прокурора та захисника колегія суддів зазначає наступне.
26. Так, згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
27. Відповідно до положень ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
28. Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки судом апеляційної інстанції.
29. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК (за обвинуваченням у незаконному зберіганні п`яти одиниць зброї та шести патронів) було зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.
30. Виконуючи законодавчі приписи, суд першої інстанції допитав  ОСОБА_7 , який хоча й не визнав своєї вини, однак за цими епізодами повідомив, що  ОСОБА_9 привозив у 2019 році карабін марки «Remington» без затвора і він нарізав йому різьбу, однак на скільки часу її залишав обвинувачений не пам`ятає. ОСОБА_10 кілька разів телефонував, а в кінці зими 2020 року привіз карабін марки «Marlin», у якому була крива фабрична різьба для глушника, тому, на його прохання, ОСОБА_7 протягом приблизно 1 год. 30 хв. перенарізав цю різьбу. При цьому ОСОБА_10 постійно був неподалік приміщення Рожищенського РСТК, інколи заходив у середину. Щодо епізоду із ОСОБА_11 зазначив, що таку особу знає, оскільки він звертався до обвинуваченого із проханням нарізати різьбу. Так останнній у березні 2020 року привозив карабін марки «Форт», а ОСОБА_7 , від`єднавши затвор, спусковий механізм та приклад зброї, віддав їх ОСОБА_11 , а собі залишив лише ствол на якому нарізав різьбу для глушника. Більше за все ОСОБА_11 забрав зброю на наступний день, однак обвинувачений точно не пригадує. Приблизно 27-28 липня 2020 року ОСОБА_12 приїжджав до обвинуваченого із карабіном марки «Ruger» в чохлі, разом привозив оптичний приціл, кріплення до нього і глушник, які необхідно було встановити. ОСОБА_7 погодився. При цьому ОСОБА_12 десь пішов у справах, а обвинувачений протягом години встановлював ці приладдя. Після закінчення роботи обвинувачений зателефонував до ОСОБА_12 щоб він забрав зброю, однак останній повідомив, що не має можливості її забрати сьогодні, а зробить це завтра. Так як обвинувачений не знав, що з нею зробити, то поклав її в чохол, у якому свідок привіз її, та відніс у сейф в збройовій кімнаті на другому поверсі Рожищенського РСТК та зачинив на ключ, який взяв у кабінеті директора. Про такі події в поліцію не повідомляв.
31. Також суд допитав свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та  ОСОБА_12 , які підтвердили, що в зазначені у обвинувальному акті день та час передавали ОСОБА_7 належну їм вогнепальну зброю та залишали її на певний час. 
32. Крім того, винуватість ОСОБА_7  підтверджується фактичними даним, які містяться у: 
висновках експертів від 25 вересня 2020 року № 329, 26 серпня 2020 року № 6/4-272, 15 жовтня 2020 року № 328, 03 вересня 2020 року № 298, 28 серпня 2020 року № 293, відповідно до яких мисливський карабін марки «Remington» моделі «783» заводський номер НОМЕР_14 калібру .30-06 - є нарізною вогнепальною зброєю, мисливський карабін марки «Marlin» моделі «XT-22RZ» калібру .22LR (5,6 мм) серія і номер НОМЕР_2 - є стрілецькою вогнепальною зброєю, мисливський самозарядний карабін марки «Форт» моделі 207 заводський номер НОМЕР_3 калібру 7,62 мм - є нарізною вогнепальною зброєю, мисливський карабін марки «Ruger American» моделі «Rifle Predator» калібру .308 Win заводський номер НОМЕР_5 - є нарізною вогнепальною зброєю, гвинтівка моделі «ТОЗ-8» калібру 5,6 мм заводський номер НОМЕР_4 (що використовувалася від час контролю за вчиненням злочину) - є нарізною вогнепальною зброєю відповідно; 
висновку експерта від 16 липня 2020 року № 241 відповідно до якого вилучені 13  червня 2020 року два патрони є мисливськими проміжними патронами до нарізної зброї калібру 7,62х39 мм зразка 1943 року та висновку експерта від 25 серпня 2020 року № 297, відповідно до якого вилучені під час проведення обшуку 29 липня 2020 року один патрон є мисливським патроном до нарізної зброї калібру 7,62х39 мм, один патрон є мисливським патроном до нарізної зброї калібру «.223 Rem» (5,56х45мм), два патрони є спортивно-мисливськими патронами до нарізної зброї калібру 5,45х39. Відповідно до вказаних висновків ці патрони належать до мисливських боєприпасів та придатні для стрільби.
33. Отже, дослідивши та оцінивши ці докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - із точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК(за обвинуваченням у незаконному зберіганні п`яти одиниць зброї та шести патронів).
34. Диспозицією ст. 263 КК передбачено, що кримінальна відповідальність настає за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Як убачається із висновків експертів зброя, зберігання якої інкримінується  ОСОБА_7 хоча і є мисливською, однак за своїм видом відноситься до нарізної, що охоплюється диспозицією ст. 263 КК.
35. Така позиція узгоджується з судовою практикою, зокрема постановою Верховного Суду від 07 березня 2019 року[1]. 
36. Отже, доводи захисника про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме ч. 1 ст. 263 КК не є спроможними, а дії ОСОБА_7 , за встановлених судом фактичних обставин, кваліфіковано правильно.
37. Посилання захисника на те, що суди безпідставно вказали на порушення його підзахисним Інструкції від 21 серпня 1998 року № 622 не знайшло свого підтвердження. 
38. Так, відповідно до п. 1.1. вказаної Інструкції нею визначено умови та порядок видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, облік, охорону, носіння, перевезення і використання зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, боєприпасів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи, правил поводження з ними та їх застосування. Пунктом 1.5. передбачено, зокрема, що фізична особа подає заяву в паперовій чи електронній формі з передбаченими Інструкцією документами для отримання дозволу в органах (підрозділах) поліції.
39. З огляду на зазначене вбачається, що особа, яка має у своєму володінні зброю, перелік якої визначений положеннями Інструкції (Глава 8), має отримати дозвіл на це. Умови отримання зазначеного дозволу регулюються положеннями Інструкції. Таким чином зазначеною Інструкцією регулюються питання щодо законного володіння зброєю, в тому числі і громадянами України. Тобто, у випадку, якщо особа у володінні якої перебуває зброя, яка підпадає під дію Інструкції, не оформила відповідний дозвіл на це, вона порушує вимоги зазначеної Інструкції.
40. Твердження захисника про те, що судами поза розумним сумнівом не доведено вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК спростовуються наведеними вище доказами, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції, оцінені та правомірно покладені в основу обвинувачення за кількома епізодами. 
41. Із дотримання цього стандарту місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, безпосередньо дослідивши ряд інших доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність в діяннях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК (епізоди обвинувачення щодо зберігання п`яти  одиниць вогнепальної зброї та двадцяти патронів), ч. 1 ст.  263-1 КК (епізод обвинувачення щодо переробки карабіна «КО-44», належного ОСОБА_13 ), ч. 2 ст. 263-1 КК (епізоди обвинувачення щодо переробки дев`яти одиниць вогнепальної зброї) та недоведеність вчинення ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК (епізод обвинувачення щодо зберігання восьми мисливських патронів калібру 7,62х39 мм) та ч. 2 ст. 263-1 КК (епізод обвинувачення щодо переробки карабіна марки «ОП СВТ-40», належного ОСОБА_19 ) у зв`язку з чим виправдав його. При цьому, місцевий суд, як убачається з вироку, детально проаналізував наявні у справі докази та із посиланням на них обґрунтував як винуватість, так і невинуватість  ОСОБА_7 за кожним із епізодів пред`явленого обвинувачення.
42. Твердження прокурора про порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки резолютивна частина вироку місцевого суду не містить посилання на кримінальний процесуальний закон, який визначає правові підстави ухвалення виправдувального вироку не знайшли свого підтвердження, оскільки в резолютивній частині місцевий суд чітко розмежував епізоди за якими виправдав ОСОБА_7 і підстави такого виправдання, зокрема, через недоведеність в його діянні складу кримінального правопорушення та недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення. 
43. Колегія суддів наголошує, що в самому тексті вироку виправдовуючи ОСОБА_7 за конкретними епізодами місцевий суд послався на відповідну норму права із зазначенням підстави такого виправдання. З огляду на зазначене відсутність посилання на конкретні пункти частини 1 ст. 373 КПК в резолютивній частині вироку не є порушенням вимог кримінального процесуального закону. 
44. Зміст вироку місцевого суду відповідає вимогам ст. 374 КПК.
45. Доводи прокурора, про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, залишив поза увагою твердження прокурора в апеляційній скарзі про неправильну оцінку судом першої інстанції показань ряду свідків та експертів, не надав жодної оцінки письмовим доказам не є обґрунтованими.
46. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний за клопотанням учасників судового провадження повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
47. Повнота дослідження судом апеляційної інстанції доказів щодо певного факту має бути забезпечена у випадках, коли під час апеляційного розгляду даний факт встановлюється в інший спосіб, ніж це було здійснено у суді першої інстанції.
48. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що апеляційний суд у судовому засіданні розглянув клопотання прокурора про повторне дослідження доказів у провадженні, зокрема про допит експертів , ряду свідків та дослідження письмових доказів, заслухав із цього приводу думки інших учасників провадження і обґрунтовано відмовив у його задоволенні. 
49. При цьому апеляційний суд в ухвалі правильно зазначив про те, що незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження.
50. Колегія суддів також звертає увагу, що судом апеляційної інстанції не було надано іншої оцінки наявним у матеріалах кримінального провадження доказам.
51. Враховуючи наведене, перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону. 
52. Таким чином, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи правильність рішення місцевого суду у частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК (епізоди обвинувачення щодо зберігання п`яти  одиниць вогнепальної зброї та двадцяти патронів), ч. 1 ст. 263-1 КК (епізод обвинувачення щодо переробки карабіна «КО-44», належного ОСОБА_13 ), ч. 2 ст. 263-1 КК (епізоди обвинувачення щодо переробки дев`яти одиниць вогнепальної зброї), ч. 1 ст. 263 КК (епізод обвинувачення щодо зберігання восьми мисливських патронів калібру 7,62х39 мм) та ч. 2 ст. 263-1 КК (епізод обвинувачення щодо переробки карабіна марки «ОП СВТ-40», належного ОСОБА_19 ) та спростовуючи доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині із посиланням на показання засудженого, свідків, експертів та фактичні дані наявні у письмових доказах, зокрема висновках експертиз, навів мотиви прийнятого рішення, з чим погоджується й колегія суддів.
53. Щодо доводів касаційної скарги захисника про недопустимість протоколу обшуку приміщення від 29 липня 2020 року та порушення прав засудженого під час його затримання, то  вони є неприйнятними.
54. Так, відповідно до наявного в матеріалах провадження протоколу про затримання особи (т. 2 а. с. 66-67) 29 липня 2020 року о 15:30 в приміщенні на АДРЕСА_2 у присутності захисника ОСОБА_21 було затримано ОСОБА_7 , про що повідомлено його дружину, та в присутності понятих проведено його особистий обшук. Як убачається зі змісту протоколу, у ньому детально викладені права затриманого, зокрема, передбачені ст. 42 КПК. Протокол підписаний як засудженим, так і його захисником без будь-яких зауважень та вручений кожному із них. Будь-яких скарг на неправомірні дії працівників поліції під час затримання ОСОБА_7 під час досудового розслідування сторона захисту не заявляла. 
55. Окрім того, як убачається із матеріалів провадження після затримання ОСОБА_7 29 липня 2020 року у приміщенні Рожищенського РСТК та за місцем проживання засудженого було проведено обшуки. Водночас, вказані слідчі дії проводились на підставі ухвал слідчих суддів Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 липня 2020 року (т. 2 а. с. 46-47, 52-53), якими надано дозвіл на їх проведення, а тому посилання захисника на постанову Верховного Суду від 27 листопада 2023 року[2] є нерелевантним, оскільки в ній мова йшла про проведення обшуку в невідкладних випадках за відсутності ухвали слідчого судді.
56. Доводи сторони захисту про недопустимість протоколу обстеження публічно недоступних місць та негласного отримання зразків від 15 червня 2020 року є не прийнятними. 
57. Відповідно до ч. 1 ст. 252 КПК фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Частиною 3 цієї статті передбачено, що протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій передаються прокурору.
58. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до флеш-носія № 2024т 13 червня 2020 року о 00:51 (т. 5 а. с. 75) на підставі ухвали Волинського апеляційного суду від 09 червня 2020 року (т. 5 а. с. 70, 71) було здійснено обстеження публічно недоступного місця - Рожищенського РСТК, в ході зазначеної слідчої дії було вилучено два патрони. Протокол за результатами проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії було складено 15 червня 2020 року (період часу 09:30 - 09:55) (т. 5 а. с. 73-74). 
59. Разом із тим, правила допустимості доказів не пов`язують сам факт складання протоколу негласної слідчої (розшукової) дії поза межами строку, визначеного положеннями ч. 3 ст. 252 КПК, з недопустимістю її результатів. Таке порушення може впливати лише на оперативність досудового розслідування і своєчасність прийняття рішень прокурором задля його забезпечення. 
60. З огляду на це передача прокурору з недотриманням установленого в ст. 252 КПК строку складання протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії та складання протоколу поза межами строку, визначеного ч. 3 ст. 252 КПК, не може саме по собі свідчити про недопустимість її результатів. Викладене кореспондує із правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним у постанові від 25 вересня 2023 року[3].
61. Доводи захисника про недопустимість протоколу обстеження публічно недоступних місць та негласного отримання зразків від 15 червня 2020 року через те, що  слідча дія проводилась оперативними працівниками без залучення понятих не відповідають матеріалам провадження та вимогам процесуального закону.
62. Відповідно до вказаного протоколу та додатку до нього - флеш-носія № 2024т (т. 5 а. с. 73 - 75), зазначена слідча дія була здійснена оперуповноваженим УКР ГУНП у Волинській області майором поліції ОСОБА_22 за дорученням старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_23 (т. 5 а. с 72). Зазначене не суперечить положенням ч. 6 ст. 246 КПК, за змістом якої проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції тощо. Участь понятих у проведенні зазначеної слідчої дії законом не передбачена положеннями КПК.
63. Інші доводи касаційної скарги захисника, зокрема у частині недостовірності доказів у силу ст. 433 КПК не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
64. Не знайшло свого підтвердження і посилання прокурора на безпідставне застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК.
65. Відповідно до положень статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
66. Зі змісту ст. 75 КК вбачається, що суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
67. Як вбачається зі змісту судових рішень, призначаючи ОСОБА_7 покарання, місцевий суд належним чином врахував ступінь та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, дані, що характеризують особу винного, який не має не знятих чи не погашених судимостей, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, працевлаштований, за місцем роботи та проживання немає негативної характеристики, наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину повторно, та дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції статті за якою його визнано винуватим.
68. Обґрунтовуючи можливість звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК суди врахували фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані досудової доповіді відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
69. З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції.
70. Апеляційний суд, переглядаючи вирок за апеляційними скаргами прокурора та захисника, ретельно перевірив доводи, викладені в них, та обґрунтовано спростував їх, виклавши в ухвалі мотиви прийнятого рішення. 
71. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням статей 370, 419 КПК.
72. Істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень, не встановлено. Тому подані касаційні скарги не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду залишити без задоволення.
Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 24 травня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 31 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора ОСОБА_24 та захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                     ОСОБА_3 

 

[1] Постанова Касаційного кримінального суду  Верховного Суду від 07 березня 2019 року у справі №162/446/17(провадження №51-6280км18). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/80427321.

[2] Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 листопада 2023 року у справі №686/19218/17(провадження №51-3118км19). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/86035312.

[3] Постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 вересня 2023 року у справі №208/2160/18(провадження №51-1868кмо22). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/113817314.