Справа № 125/1040/22
Провадження № 22-ц/801/1699/2023
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,
суддів Міхасішина І. В., Панасюка О. С.
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач –  ОСОБА_1 ,  
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 19 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Питель О. В. в м. Бар Вінницької області,
у цивільній справі № 125/1040/22 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:
Короткий зміст вимог
У серпні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.12.2010. Підписавши заяву, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі – Умови та Правила) і Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Такий договір за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунка і кредитного договору. Таким чином відповідачка підтвердила, що ознайомлена з названими документами і вони були надані їй у письмовій формі.
Позивач також вказав, що, вступаючи у правовідносини, сторони керувалися нормами про договір приєднання. Приєднання відповідачки до угоди і дію договору підтверджує також факт користування останньою картковим рахунком, використання кредитних коштів та періодичне погашення заборгованості.
Умови та Правила передбачають можливість зміни кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку, списання коштів з рахунку клієнта за іншими договорами при настанні строку платежів, односторонню зміну банком цих Умов та Правил. 
Відповідачці було відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку і встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 12 000 грн. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, однак свої зобов`язання належним чином не виконувала. Внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 12 545,89 грн, з яких: 10 955,55 грн – заборгованість за кредитом, 1 590,34 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 
У зв`язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитом у розмірі 12 545,89 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 19 червня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість станом на 28.06.2022 у сумі 12 545,89 грн (дванадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять гривень вісімдесят дев`ять копійок), з яких: 10 955,55 грн – заборгованість за кредитом, 1 590,34 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також судовий збір в сумі 2 481 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що надавши споживачу Довідку про умови кредитування, позивач виконав вимоги статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» щодо надання інформації споживачу, необхідної для отримання споживчого кредиту. Отже, умови кредитування між сторонами, зокрема, і щодо розміру процентної ставки за користування кредитним коштами, вважаються узгодженими. У зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню нарахована банком заборгованість в повному обсязі у сумі 12 545,89 грн, з яких: 10 955,55 грн – заборгованість за кредитом, 1 590,34 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, отже, на думку відповідачки, рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим, тому вона просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду. 
Відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п`ятнадцять днів. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що Довідкою про умови кредитування, визначено розмір процентної ставки – 36 % річних (3% на місяць). Разом з тим, з наданого банком розрахунку неможливо встановити, з якої саме процентної ставки банк виходив, визначаючи розмір заборгованості за нарахованими та простроченими процентами. У вказаному розрахунку зазначена процентна ставка в розмірі 3,6%. Крім того, в ньому визначена також процентна ставка при порушенні умов кредитування 7,2 % на місяць. Процентна ставка на прострочений кредит 86,4% річних. Доказів того, що сторони погоджували саме такий розмір відсоткової ставки позивачем не надано. Відповідачка зауважує, що позивач в односторонньому порядку не може збільшувати розмір фіксованої процентної ставки, яка була визначена сторонами 3% на місяць. У позовній заяві, позивач не зазначає, з якої саме процентної ставки виходив при визначенні розміру за нарахованими та простроченими процентами. Оскільки АТ КБ «Приватбанк», в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не довів розмір заборгованості за процентами, вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. Звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року (справа № 393/126/20), ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору; паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Законом України «Про споживче кредитування» включає форми договору про споживчий кредит. Проте, виходячи з вказаних висновків, враховуючи, що відповідачкою здійснювалося зарахування коштів на рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, відсутні підстави стверджувати про наявність у неї боргових зобов`язань щодо повернення тіла кредиту. Зазначає, що станом на 13.01.2021 кредитний ліміт ОСОБА_1 становив 0,00 грн, тоді як 30.06.2022, позивач звернувся з позовною заявою до суду та просив стягнути з відповідачки заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 955,55 грн. Крім цього, позивачем вказується, що максимальний кредитний ліміт відповідача становить 12 000 грн, тоді як за розрахунками заборгованості, які надані позивачем, відповідачкою було погашено заборгованість за поточним тілом кредиту в сукупному розмірі становить 56 558,52 грн, що у 4 рази перевищує розмір встановленого кредитного ліміту. Таким чином, з розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 не лише погасила заборгованість за кредитним договором, а й здійснила переплату за вказаним договором. Також вказує, що позивач не надав до суду Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, з відміткою відповідачки про ознайомлення. Сама лише анкета-заява не може свідчити про укладення кредитного договору. Крім цього, на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» міститься перелік Умов та правил надання банківських послуг, найбільш ранньою редакцією яких є редакція від 01.09.2013. Проте, банк посилається на те, що клієнткою було підписано анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 15.12.2010, тобто значно раніше, ніж перша редакція Умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, відсутні підстави вважати, що клієнтка погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг. У анкеті-заяві не вказано жодного пункту про нарахування банком заборгованості за простроченим тілом кредиту чи відсотками. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та саме у зазначеному у цих документах, розмірах і порядках нарахування. А тому, згідно з нормами ч. 1 ст. 634, ч. 2 ст. 207, ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України надані позивачем Умови та правил надання банківських послуг та Тарифи банку, які не були підписані позичальником, не можуть бути частиною кредитного договору, та не складають разом із підписаною заявою кредитний договір. Крім цього, АТ КБ «Приватбанк» не надав суду належного розрахунку заборгованості, який би узгоджувався із матеріалами справи та умовами кредитного договору.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (яке в подальшому перейменовано на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») за наданням банківських послуг, підписала 15.12.2010 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В анкеті-заяві у графі «Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я жодна з послуг відповідачем не обрана. У цьому документі зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також зазначено про те, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Ці обставини підтверджуються даними копій анкети-заяви і паспорта на ім`я ОСОБА_1 , що надані позивачем.
15.12.2010 банк видав відповідачці кредитну картку зі строком дії до 08/13, 02.08.2012 – зі строком дії до 03/16, 09.03.2016 – 09/18, 27.09.2018 – 07/22 та 08.02.2021 – 02/24. Ці обставини підтверджуються довідкою АТ КБ «Приватбанк» про видачу кредитних карток. 
З моменту старту карткового рахунку кредитний ліміт збільшувався до 12 000 грн станом на 31.05.2019, та був зменшений до 0 грн станом на 13.01.2021. Таке підтверджується даними довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, що оформлена на ім`я ОСОБА_1 
15.12.2010 сторони письмово узгодили основні умови кредитування (для кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»), а саме: 
- тип кредитної лінії: відновлювальна;
- пільговий період (нарахування відсотків за ставкою 0,01 % річних): 55 днів за кожною витратою;
- базова відсоткова ставка: 2,5 %;
- розмір щомісячного платежу – 7 % від заборгованості, але не менше, ніж 50 грн;
- строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, наступного за звітним;
- розмір комісії;
- розмір та спосіб нарахування пені за прострочення за кредитом;
- штраф за прострочення більш ніж на 30 днів: 500 грн + 5 % від суми позову;
-процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування: 3,75 %.
Узгодження основних умов кредитування підтверджується даними Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписана позичальником.
Факт користування відповідачкою кредитною карткою і здійснення витрат кредитних коштів підтверджується випискою про деталі операцій за рахунком за договором із ОСОБА_1 станом на 30.06.2022.
Статус позивача як юридичної особи та отримання банківської ліцензії підтверджується наданими позивачем копіями довідки про включення до ЄДРПОУ, банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягу зі статуту Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону судове рішення у повній мірі не відповідає.
Так, задовольняючи позов АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що надавши споживачу Довідку про умови кредитування, позивач виконав вимоги статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» щодо надання інформації споживачу, необхідної для отримання споживчого кредиту. Отже, умови кредитування між сторонами, зокрема, і щодо розміру процентної ставки за користування кредитним коштами, вважаються узгодженими.
Колегія суддів вважає, що такі висновками суду першої інстанції не в повній мірі відповідають зібраним по справі доказам та вимогам закону, виходячи з наступного.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 15.12.2010 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем у справі (т.1 а.с.42).
У заяві зазначено, що відповідачка згодна із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Підписана відповідачкою анкета-заява містить лише докладну інформацію щодо особи позичальника, зокрема дату народження, дівоче прізвище матері, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номери мобільного телефону.
У анкеті-заяві №б/н від 15.12.2010 процентна ставка не зазначена, крім того, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про строк та порядок погашення заборгованості тіла кредиту, встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
15.12.2010 ОСОБА_1 також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» до договору SAMDN50000039060628 (а.с.27), де наявні умови щодо типу карти, типу кредитної лінії, комісії за зняття кредиту готівкою, процентної ставки базової та процентної ставки на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування.
Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк», у відповідності до підписаного між банком та ОСОБА_1 кредитного договору №б/н останній 15.12.2010 було надано кредитні картки відповідно зі строком дії до 08/13, 02.08.2012 – зі строком дії до 03/16, 09.03.2016 – 09/18, 27.09.2018 – 07/22 та 08.02.2021 – 02/24 (т.1 а.с.41). 
Згідно довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк», про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 (договір №б/н) з моменту старту карткового рахунку кредитний ліміт збільшувався до 12 000 грн станом на 31.05.2019, та був зменшений до 0 грн станом на 13.01.2021 (т.1 а.с.40).
До позову також додано банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який відповідачкою не підписаний.
08.02.2021 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено 7 видів кредитних карток, однакова відсоткова ставка у пільговий період в розмірі 0,00001% річних, різні процентні ставки поза межами пільгового періоду, різні нарахування процентної ставки (т.1 а.с.43-46).
Слід зазначити, що паспорт споживчого кредиту та Умови і правила надання банківських послуг не є складовими укладеного між сторонами договору, адже Умови і правила надання банківських послуг не підписані ОСОБА_1 , а паспорт споживчого кредиту, що підписаний 08.02.2021 споживачем ОСОБА_1 містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту і передує відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» укладенню кредитного договору з позичальником, так як передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і не містить відомостей про те, які саме із зазначених у ньому умов були прийняті відповідачкою.
Апеляційний суд констатує, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Такий висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, що викладений у постанові від 23 травня 2022 року по справі №393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), який в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин має бути врахований судом.
Крім того, до позову банком додано виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н за період 15.12.2010 – 30.06.2022 (т.1 а.с.28-39).
Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідачки - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та є підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і податкових документах.
Із виписки за картрахунком відповідачки вбачається, що вона користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до частини першої та другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Установивши, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти за тілом кредиту в сумі 10 955,55 грн в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про виникнення у позичальника обов`язку повернути фактично отриману суму кредитних коштів.
Досліджуючи докази в підтвердження розміру заборгованості за відсотками, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступила від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зробила такий висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
З урахуванням зазначеного висновку, апеляційний суд виходить з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданим до позовної заяви Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», відповідачка ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до саме цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком, заборгованість за кредитом відповідачки станом на 28.06.2022 становить 12 545,89 грн, яка складається з наступного: 10 955,55 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1 590,34 грн – заборгованість за простроченими відсотками (т.1 а.с.23-26).
Як убачається з розрахунку заборгованості за договором, позивачем самостійно здійснювалось нарахування процентів за процентною ставкою 3,5% та 3,4% в місяць, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» до договору SAMDN50000039060628.
При цьому, у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» до договору SAMDN50000039060628 зазначено базову відсоткову ставку 2,5%.
Щодо указаної довідки, то колегія суддів звертає увагу, що даний документ містить інформацію про умови кредитування, які є актуальними для кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000039060628, укладеним з ОСОБА_2 , а не кредитним договором б/н від 15.12.2010.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому підстави вважати, що ОСОБА_1 була ознайомлена саме з умовами кредитування за кредитним договором б/н від 15.12.2010 відсутні.
При цьому, указана довідка містить підпис особи без ініціалізації, не зазначено прізвище, ім`я та по батькові підписанта, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.12.2010, шляхом підписання анкети-заяви.
Аналогічні висновки були зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у справі №710/344/18 (постанова від 02 вересня 2020 року) та № 207/345/20 (постанова від 26 травня 2021 року).
Отже, нарахування відсотків за користування кредитом, суд апеляційної інстанції не вважає доведеним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково обґрунтованими (в частині відсутності підстав для задоволення вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом), а рішення суду першої інстанції в цій частині є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, що призвело до невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини. В частині задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.12.2010, яка склалась станом на 28.06.2022 в сумі 10 955 грн 55 коп. висновок суду першої інстанції є правильним, доводи апеляційного скарги його не спростовують.
Тому рішення Барського районного суду Вінницької області від 19 червня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1 590,34 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині; в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 955,55 грн рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 

Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Позивач при зверненні до суду сплатив 2 481 грн судового збору за подання позову (т.1 а.с.1).
З урахуванням принципу пропорційності, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (87,32 % від заявлених вимог), з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 2 166,41 грн. (87,32%) понесених ним судових витрат.
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 3 721,50 грн. судового збору (т.2 а.с.22).
Таким чином, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 471,89 грн. (12,68% частина вимог в задоволенні яких відмовлено).
Отже, різниця судового збору складає 1 694,52 грн. (2 166,41 грн. – 471,89 грн), яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк».
Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Барського районного суду Вінницької області від 19 червня 2023 року в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та в частині розподілу судових витрат - скасувати, та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.12.2010, яка склалась станом на 28.06.2022, в сумі 10 955 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 55 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1 694 (одну тисячу шістсот дев`яносто чотири) грн 52 коп. в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                          Ю. Б. Войтко

Судді:                                                   І. В. Міхасішин

                                                 О. С. Панасюк