ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 листопада 2023 року                     
м. Київ
 
справа № 466/4066/20-ц
провадження № 61-7889св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю., 
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Буд-Арт»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «БУД-АРТ» та ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2021 року у складі судді                         Ковальчук О. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 21 липня                   2022 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., та касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 09 вересня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів» (далі - ТОВ «УБК «Львів»), про усунення перешкод у користуванні приміщенням, стягнення штрафу та збитків, відшкодування моральної шкоди.
 
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що за договором купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р вона придбала у відповідача нежитлове приміщення НОМЕР_1 загальною площею 88,6 кв. м, у новозбудованому багатоквартирному житловому будинку із вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою:                                                     АДРЕСА_1 , оплативши 100 % вартості майнових прав цього приміщення.
Незважаючи на підписання договору купівлі-продажу майнових прав та введення багатоквартирного будинку в експлуатацію, фактично у приміщенні НОМЕР_1 не було встановлено металопластикових вхідних дверей та вікон, не було залізобетонних сходів до зовнішніх входів у нежитлове приміщення, не влаштовано виводи для підключення до системи водопостачання із встановленням вузлів обліку (лічильника), не було підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника, не встановлено лічильника електроенергії, не облаштовано (не оздоблено) фасад першого поверху першої черги будинку, не опорядковано територію.
У зв`язку з цим 25 червня 2019 року між нею і ТОВ «УБК «Львів» підписано додатковий договір до договору купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р, у якому зафіксовано: продавцем (відповідачем) не встановлено металопластикові вікна та вхідні двері у нежитловому приміщенні, не збудовано залізобетонні сходи до зовнішніх входів у нежитлове приміщення, не оздоблено фасад нежитлового приміщення, не встановлено вузлів обліку (лічильника обліку води та електроенергії).
Крім того, згідно з умовами додаткового договору забудовник (ТОВ УБК «Львів») повинен був передати їй на нежитлове приміщення копію проєкту водомірного вузла та копію довідки про введення в експлуатацію, видану ЛМКП «Львівводоканал», а також здійснити підключення до електромережі в точці підключення електролічильника та надати довідку про приєднану потужність електроенергії (20 кВт) на нежитлове приміщення загальною площею 88,6 кв. м.
Також було досягнуто згоди, що в разі невиконання або неналежного виконання забудовником будь-якого зобов`язання, передбаченого пунктами 5, 8, 10.1 додаткового договору, забудовник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 15 000,00 грн за кожне порушення, а також відшкодувати збитки за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за договором.
Сплата забудовником штрафу не звільняє його від виконання зобов`язань за цим додатковим договором, договором купівлі-продажу майнових прав                               від 01 грудня 2018 року № 5/7КОМ/Р (пункт 12).
Усі інші умови договору купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня                         2018 року № 5/7/КОМ/Р, які не передбачені цим додатковим договором, залишаються незмінними (пункт 13 додаткового договору).
Відповідач не виконав умов пунктів 5, 8, 10.1 додаткового договору                           від 25 червня 2019 року у передбачені законом строки, припинив постачання електроенергії, і вона не може належним чином користуватися нежитловим приміщенням та використовувати його за призначенням.
Діями відповідача їй заподіяні збитки, оскільки вона змушена була придбати електрогенератор та користуватися ним.
 
З урахуванням зазначених обставин ОСОБА_1 просила зобов`язати ТОВ «УБК «Львів»:
 
підключити перший поверх 1-ї черги будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 до мереж електропостачання, водовідведення та водопостачання;
 
усунути їй перешкоди у користуванні нежитловими приміщеннями НОМЕР_1 та                                АДРЕСА_2 шляхом підключення приміщення                   НОМЕР_1 до електромереж у точці підключення електролічильника згідно з проєктом приєднаною потужністю 20 кВт на загальну площу 88,6 кв. м;
 
влаштувати залізобетонні сходи до зовнішніх входів у ці нежитлові приміщення з урахуванням державних будівельних норм (далі - ДБН) щодо забезпечення доступу до нежитлового приміщення осіб з інвалідністю та маломобільних груп населення;
 
привести цоколі цих нежитлових у відповідність із вимогами ДБН;
 
передати їй копію проєкту водомірного вузла на нежитлове приміщення НОМЕР_1                   і копію довідки про введення в експлуатацію; довідку про приєднану потужність електроенергії (20 кВт) на нежитлове приміщення НОМЕР_1 загальною площею 88,6 кв. м згідно з проєктом.
 
Стягнути з ТОВ «УБК «Львів» на її користь штраф у розмірі 45 000,00 грн, збитки в сумі 9 089,00 грн, моральну шкоду 26 000,00 грн та судові витрати.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 липня 2020 року за клопотанням ОСОБА_1 як співвідповідача до справи залучено ТОВ «УБК «Буд-Арт».
 
14 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про уточнення способів усунення перешкод без зміни предмета і підстав позову.
 
Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова                               від 05 березня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1                            від 14 вересня 2020 року про уточнення позовних вимог.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду                                         від 21 липня 2022 року, позов задоволено частково. 
 
Зобов`язано ТОВ «УБК «Львів» і ТОВ «БК «Буд-Арт» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 нежитловими приміщеннями НОМЕР_1 та НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку із вбудованими приміщеннями громадського призначення шляхом підключення приміщення НОМЕР_1 до електромереж у точці підключення електролічильника та передання                     ОСОБА_1 електролічильника; влаштування залізобетонних сходів до зовнішніх входів у нежитлове приміщення НОМЕР_1 з урахуванням ДБН щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.
 
Стягнено з ТОВ «УБК «Львів» на користь ОСОБА_1 штраф у розмірі                         45 000,00 грн.
 
Стягнено з ТОВ «УБК «Львів» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн моральної шкоди.
 
В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. 
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ТОВ «УБК «Львів» не виконало умов пункту 5 договору купівлі-продажу майнових прав щодо відповідності нежитлового приміщення специфікації в частині підключення до мережі електропостачання та пункту 5 додаткового договору щодо влаштування залізобетонних сходів до зовнішніх входів у нежитлове приміщення з урахуванням ДБН щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, і дійшов висновку про задоволення вимог у цій частині та стягнення штрафу на підставі пункту 12 додаткового договору від 25 червня 2019 року у зв`язку з невиконанням пунктів 5, 8, 10.1 додаткового договору. 
 
Вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі                         26 000,00 грн суди вважали дещо завищеними, належним чином не мотивованими, а тому зменшили її розмір до 5 000,00 грн, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості. 
 
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено за недоведеністю та безпідставністю. 
 
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова                                 від 16 грудня 2021 року стягнено з ТОВ «УБК «Львів», ТОВ «БК «Буд-Арт» на користь ОСОБА_1 12 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Стягуючи витрати на правничу допомогу в сумі 12 500,00 грн, суд виходив з того, що указана сума відповідає вимогам співмірності, розумності та реальності їх понесення з урахуванням складності справи, і затраченого часу на складання процесуальних документів, участі адвоката у судових засіданнях, що документально підтверджено. 
 
Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 09 вересня                  2022 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задоволено частково.
 
Стягнено з ТОВ «БК «Буд-Арт» і ТОВ «УБК «Львів» на користь ОСОБА_1 по 5 000,00 грн витрат на правову допомогу. 
 
Стягуючи витрати на правову допомогу в сумі по 5 000,00 грн з кожного відповідача, апеляційний суд виходив з того, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 21 000,00 грн не є співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт), обсягом наданих адвокатом послуг.  
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У серпні 2022 року ТОВ «УБК «Львів» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині. Крім того, у касаційній скарзі заявник просить скасувати додаткову постанову про стягнення витрат на правничу допомогу. 
 
У серпні 2022 року ТОВ «БК «Буд-Арт» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині. Крім того, у касаційній скарзі заявник просить скасувати додаткову постанову про стягнення витрат на правничу допомогу. 
 
У вересні 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у цій частині. ОСОБА_1 також просить прийняти до розгляду заяву про уточнення способів усунення перешкод без зміни предмета і підстав позову в порядку статей 43, 49 ЦПК України та розглядати касаційну скаргу з урахуванням вимог цієї заяви. 
Крім того, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2021 року та додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 09 вересня 2022 року, у якій просить скасувати оскаржувані рішення і прийняти нове рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну допомогу в повному обсязі в сумі 21 000,00 грн. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Підставами касаційного оскарження ТОВ «УБК «Львів» і ТОВ «БК «Бул-Арт» зазначають пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), а також пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених пунктами 6 та 8 частини першої статті 411 ЦПК України).
 
Підставою касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
 
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційні скарги
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзиви на касаційні скарги ТОВ «УБК «Львів» і ТОВ «БК «Буд-Арт», у яких зазначила, що касаційні скарги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
 
У січні 2023 року ТОВ «УБК «Львів» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить відмовити у задоволенні її касаційної скарги та задовольнити касаційні скарги ТОВ «БК «Буд-Арт» і ТОВ «УБК «Львів». 
1.   Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.
 
Фактичні обставини справи 
 
Суди встановили, що ОСОБА_1 придбала за договором купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р у ТОВ «УБК «Львів» нежитлове приміщення НОМЕР_1 загальною площею 88,6 кв. м в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку із вбудованими приміщеннями громадського призначення 1-ї черги будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Технічна характеристика нежитлового приміщення визначена у специфікації нежитлового приміщення (додаток 1 до договору купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р), яка згідно з пунктом 5 договору є його невід`ємною частиною та відповідно до якої для нежитлового приміщення забудовник забезпечує виконання таких робіт: встановлення вхідних металопластикових дверей у нежитлове приміщення, стовідсоткове встановлення металопластикових вікон, підлога без влаштування стяжки, стовідсоткове зовнішнє опорядження, зовнішні та внутрішні стіни цегляні, перекриття залізобетонне, залізобетонні сходи для зовнішнього входу у нежитлове приміщення, витяжна пасивна вентиляція через вентиляційні канали, вузол підключення до стояка каналізації, виводи для підключення до системи водопостачання зі встановленням вузлів обліку (лічильників), підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника, лічильники обліку води та електроенергії. 
 
Відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації                             м. Львова від 16 січня 2018 року № 23 новозбудованому багатоповерховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1 присвоєно поштову адресу:                              АДРЕСА_1 .
17 жовтня 2017 року на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації                      від 09 жовтня 2017 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видала сертифікат серії ЛВ № 162172900633, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1 , нове будівництво» проєктній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Замовником цього об`єкта є ТОВ «УБК» Львів».
 
Оскільки нежитлове приміщення знаходиться в 1-й черзі будівництва будинку, на яку 17 жовтня 2017 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видала сертифікат серії ЛВ № 162172900633 та позивач оплатила 100 % вартості майнових прав на вказане нежитлове приміщення за договором, то у відповідача виник обов`язок не пізніше 31 травня 2019 року підписати з позивачем акт приймання-передачі майнових прав та акт приймання-передачі приміщення з метою оформлення права власності на нього.
 
Станом на 25 червня 2019 року відповідач, попри подання ним відомостей про придатність до експлуатації першої черги будівництва шляхом подання                         09 жовтня 2017 року відповідного акта про готовність об`єкта до експлуатації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та отримання сертифіката серії ЛВ № 162172900633, фактично не встановив у приміщенні НОМЕР_1 металопластикових вхідних дверей та вікон, не було залізобетонних сходів до зовнішніх входів у нежитлове приміщення, не влаштовано виводи для підключення до системи водопостачання із встановленням вузлів обліку (лічильника), не було підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника, не встановлено лічильника електроенергії, не облаштовано (не оздоблено) фасад першого поверху першої черги будинку, не опоряджено територію.
 
25 червня 2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ «УБК «Львів» укладено додатковий договір до договору купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р, пунктом 4 якого передбачено: на дату укладення цього додаткового договору продавцем/забудовником не встановлено металопластикові вікна та вхідні двері у нежитловому приміщенні, не збудовано залізобетонні сходи до зовнішніх входів у нежитлове приміщення, не оздоблено фасад нежитлового приміщення, не встановлено вузли обліку (лічильники обліку води та електроенергії).
 
За згодою сторін позивач в рахунок оплати вартості будівельних робіт (згідно з пунктами 3, 6 додаткового договору) за власні кошти встановила металопластикові вікна та вхідні двері в нежитловому приміщенні.
 
Згідно з пунктом 5 додаткового договору від 25 червня 2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р, підписуючи цей додатковий договір, сторони домовились, що продавець/забудовник, з урахуванням ДБН щодо забезпечення доступу до нежитлового приміщення осіб з інвалідністю та маломобільних груп населення будує залізобетонні сходи до зовнішніх входів у нежитлове приміщення до III кварталу 2019 року, в нежитловому приміщенні оздоблює фасад, встановлює вузли обліку (лічильники обліку води та електроенергії).
 
Відповідно до пункту 8 додаткового договору продавець/забудовник за усним та/або письмовим повідомленням ОСОБА_1 , зобов`язаний до                       12 днів, після самостійного встановлення вікон та вхідних дверей у нежитловому приміщенні здійснити роботи з оздоблення та утеплення фасаду нежитлового приміщення, встановити вузли обліку (лічильники: обліку води та тимчасового обліку електроенергії) з наданням сертифікатів, гарантій, паспортів на лічильник обліку води.
 
Згідно з пунктом 10 додаткового договору в день укладення цього додаткового договору сторони підписують акт приймання-передачі нежитлового приміщення згідно з договором купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р.
 
Крім того, згідно з пунктом 10.1 додаткового договору продавець/забудовник передає покупцю сертифікати, гарантії, паспорт на лічильник обліку води, передбачений пунктом 8 цього договору. Продавець/забудовник здійснює підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника.
 
Також ОСОБА_1 і ТОВ «УБК «Львів» домовились, що в разі невиконання або неналежного виконання забудовником будь-якого зобов`язання, передбаченого пунктами 5, 7.1, 8, 10.1, 11.1 додаткового договору, забудовник зобов`язаний сплатити на реквізити банківського рахунка позивача, які він зазначить у своїй письмовій вимозі про оплату штрафу, штраф у розмірі 15 000,00 грн за кожне порушення, а також відшкодувати позивачу збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за цим додатковим договором. Сплата забудовником штрафу не звільняє його від виконання зобов`язання за цим додатковим договором, договором купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р (пункт 12 додаткового договору).
 
Усі інші умови договору купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня                         2018 року № 5/7/КОМ/Р, які не передбачені цим додатковим договором, залишаються незмінними (пункт 13 додаткового договору).
 
25 червня 2019 року ТОВ «УБК «Львів» передало позивачу документи для реєстрації права власності на нежитлове приміщення.
 
05 липня 2019 року ОСОБА_1 отримала витяг № 172792443 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення НОМЕР_1 загальною площею 88,6 кв. м                            на АДРЕСА_1 .
 
Крім того, на підставі висновку від 11 липня 2019 року № 2/8296 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення НОМЕР_1 позивач отримала витяги № 174194647 та № 174195946 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення НОМЕР_1 загальною площею 49,7 кв. м                                  у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 загальною площею 36,4 кв. м за тією ж адресою.
 
Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 11 липня 2019 року повідомила відповідача про самостійне встановлення 13 липня 2019 року вікон та дверей у нежитловому приміщенні. Відповідач ТОВ «УБК «Львів» сприяв робітникам у встановленні вікон та дверей, надавши електроенергію шляхом прокладання електричного кабелю та встановлення тимчасового лічильника у сусідньому приміщенні для проведення подальших ремонтних робіт усередині приміщень, що підтверджується відповідними фотокопіями.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з пунктом 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
 
Згідно з частиною першою статті 655, частинами першою, другою статті                      656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
 
Частинами першою та другою статті 662, частиною першою статті 663 ЦК України передбачено зобов`язання продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.
 
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
 
Суди встановили, що ОСОБА_1 придбала за договором купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р у ТОВ «УБК «Львів» нежитлове приміщення НОМЕР_1 загальною площею 88,6 кв. м в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення 1-ї черги будівництва за адресою:                                         АДРЕСА_1 .
Згідно з пунктом 5 додаткового договору від 25 червня 2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р сторони домовились, що продавець/забудовник з урахуванням ДБН щодо забезпечення доступу до нежитлового приміщення маломобільних груп населення будує залізобетонні сходи до зовнішніх входів у нежитлове приміщення до III кварталу 2019 року, в нежитловому приміщенні оздоблює фасад, встановлює вузли обліку (лічильники обліку води та електроенергії).
 
Відповідно до пункту 10.1 додаткового договору продавець/забудовник передає покупцю сертифікати, гарантії, паспорт на лічильник обліку води, передбачений пунктом 8 цього договору. Продавець/забудовник здійснює підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника. 
 
У додатковому договорі (пункт 12) сторони також передбачили, що в разі невиконання або неналежного виконання будь-якого зобов`язання, передбаченого пунктами 5, 7.1, 8, 10.1, 11.1 додаткового договору, забудовник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 15 000,00 грн за кожне порушення, а також відшкодувати збитки, завдані позивачу невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань.
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частина третя статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Згідно з частинами першою-четвертою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
 
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що ТОВ «УБК «Львів» не виконало зазначених умов додаткового договору у передбачені ним строки, дійшов правильного висновку про задоволення вимог у цій частині та стягнення штрафу на підставі пункту 12 додаткового договору від 25 червня 2019 року у зв`язку з невиконанням пунктів 5, 8, 10.1 додаткового договору. 
 
Вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди в розмірі                         26 000,00 грн, суди правильно вважали дещо завищеними, належним чином не мотивованими, а тому обґрунтовано зменшили її розмір до 5 000,00 грн, враховуючи засади розумності виваженості та справедливості. 
 
Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про підключення першого поверху 1-ї черги будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку із вбудованими приміщеннями громадського призначення до мереж електропостачання, водовідведення та водопостачання, суди дійшли правильного висновку, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надала доказів, передбачених статтею 11 ЦК України, про  існування підстав виникнення у відповідача перед позивачем обов`язків щодо першого поверху будинку АДРЕСА_1 . Предметом договору купівлі-продажу майнових прав від 01 грудня 2018 року № 5/7/КОМ/Р було тільки нежитлове приміщення НОМЕР_1. 
 
Щодо позовної вимоги про стягнення з ТОВ «УБК «Львів» збитків у розмірі                             9 089,00 грн, колегія суддів зазначає таке.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Як на обґрунтування позову в цій частині ОСОБА_1 посилалась на те, що збитками є вартість придбаного електрогенератора, оливи та пального для його роботи, а також ємкостей для купівлі пального на загальну суму 9 089,00 грн, що підтверджується відповідними чеками щодо витрат, які понесла для відновлення свого права користування майном, зокрема, для закінчення ремонту приміщення.
 
Суди обґрунтовано вирішили, що представлені позивачем докази, а саме: копія технічного паспорта на бензиновий електрогенератор, фіскальний чек на його купівлю, купівлю каністр і бензину, не свідчать про те, що вказаний генератор і бензин були використані саме у спірному нежитловому приміщенні НОМЕР_1.
 
Таким чином, виходячи із заявленої вимоги, встановлених обставин справи, суди дійшли правильного висновку, що ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки викладенні обставини належними доказами не підтверджуються.
 
Перевіривши інші заявлені позовні вимоги, суди не встановили порушення умов договору купівлі-продажу та додаткового договору до нього, а тому правильно відмовили у їх задоволенні за недоведеністю. 
 
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат,
які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів
у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови,
що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову
та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
Частиною шостою статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
 
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
 
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року                 у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19,                                      у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі                                             № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого                           2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18),                                        від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження                                                     № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.
 
Залишаючи без змін додаткову постанову суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що доводи ТОВ ««УБК «Львів» іТОВ «Буд-Арт» щодо необґрунтованого стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 12 500,00 грн не знайшли свого підтвердження, оскільки суд встановив, що така сума відповідає вимогам співмірності, розумності та реальності їх понесення з урахуванням складності справи, затраченого часу на складання процесуальних документів, участі адвоката в судових засіданнях.
 
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката                      Мусаковського А. В. в присудженому розмірі (по 5 000,00 грн) є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
 
Переглянувши в касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, з урахуванням неможливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки доводи касаційних скарг не спростовують правильності висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав уважати, що суди порушили норми матеріального чи процесуального права, то касаційні скарги є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення - залишенню без змін.
 
Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки у задоволенні касаційних скарг відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «БУД-АРТ» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня                     2021 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова                    від 16 грудня 2021 року, постанову Львівського апеляційного суду                                 від 21 липня 2022 року та додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 09 вересня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                  М. Є. Червинська
Судді:                                                                            А. Ю. Зайцев
                                                                                     Є. В. Коротенко
                                                                                     В. М. Коротун
                                                                                     М. Ю. Тітов