ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року 
м. Київ

справа №640/23825/20
адміністративне провадження № К/990/24468/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом  ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправним і скасування розпорядження в частині, визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Національного антикорупційного бюро України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року , постановлену у складі колегії суддів: Степанюка А.Г. (доповідач), Бужак Н.П., Костюк Л.О., 
І. Обставини справи
1. У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного антикорупційного бюро України (далі - відповідач), в якому просила:
1.1. визнати протиправним і скасувати розпорядження Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А.С. № 1251-р від 31.08.2020 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » в частині припинення державної служби ОСОБА_1 ;
1.2. визнати протиправною бездіяльність Національного антикорупційного бюро України та зобов`язати Національне антикорупційне бюро України працевлаштувати ОСОБА_1 на посаду в Національному антикорупційному бюро України, що відповідає її спеціальності, фаху і досвіду, з 11.09.2020;
1.3. стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань середню заробітну плату час вимушеного прогулу, починаючи з 11.09.2020 і до моменту працевлаштування позивача відповідачем у Національному антикорупційному бюро України у розмірі 24 691,48 гривень щомісяця, з урахуванням утриманих податків та зборів;
1.4. стягнути з Національного антикорупційного бюро України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 1 681,60 гривень сплаченого судового збору і 6 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу;
1.5. допустити негайне виконання рішення суду в частині працевлаштування ОСОБА_1 в Національному антикорупційному бюро України і стягнення середньої заробітної плати за 1 місяць.
2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
2.1. Визнано протиправним і скасовано розпорядження Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А.С. № 1251-р від 31.08.2020 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » в частині припинення державної служби ОСОБА_1 з 11.09.2020.
2.2. Визнано протиправною бездіяльність Національного антикорупційного бюро України щодо працевлаштування ОСОБА_1 .
2.3. Зобов`язано Національне антикорупційне бюро України працевлаштувати ОСОБА_1 на посаду в Національному антикорупційному бюро України, що відповідає її спеціальності, фаху і досвіду.
2.4. Стягнуто з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за три місяці з дня закінчення строкового договору в розмірі 72      390,93 грн (сімдесят дві тисячі триста дев`яносто гривень 93 коп.) (без відрахування (утримання) податків та обов`язкових платежів).
2.5. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
2.6. Крім того, стягнуто з Національного антикорупційного бюро України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 1 681,60 грн.
2.7. Стягнуто з Національного антикорупційного бюро України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
2.8. Рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 24      130,31 грн (двадцять чотири тисячі сто тридцять гривень 31 коп., без відрахування (утримання) податків та обов`язкових платежів) допущено до негайного виконання.
3. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України задоволено частково.
3.1. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року - скасовано в частині пунктів 2 і 4 резолютивної його частини, а саме:
« 2. Визнати протиправним і скасувати розпорядження Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А.С. № 1251-р від 31.08.2020 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » в частині припинення державної служби ОСОБА_1 з 11.09.2020.».
« 4. Зобов`язати Національне антикорупційне бюро України працевлаштувати ОСОБА_1 на посаду в Національному антикорупційному бюро України, що відповідає її спеціальності, фаху і досвіду.».
3.2. Прийнято в указаній частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
3.3. Зобов`язано Національне антикорупційне бюро України працевлаштувати ОСОБА_1 в Національному антикорупційному бюро України або іншому державному органі, підприємстві, установі чи організації відповідно до її фаху.
3.4. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
3.5. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня  2021 року залишено без змін.
3.6. Змінено розподіл судових витрат та зазначено, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 підлягають витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 53 копійки, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2      333 (дві тисячі триста тридцять три) гривні 33 копійки.
4. 01 серпня 2022 року Національним антикорупційним бюро України подано до суду апеляційної інстанції заяву про роз`яснення судового рішення, в якій заявник просить роз`яснити, з якої дати підлягає працевлаштуванню ОСОБА_1 в НАБ України або іншому державному органі, підприємстві, установі чи організації відповідно до її фаху.
5. В обґрунтування заяви Національне антикорупційне бюро України зазначає, що у резолютивній частині не зазначено дату, з якої слід працевлаштувати позивача. Не містить таких відомостей і мотивувальна частина постанови суду, що ускладнює виконання рішення.
6. Крім того, на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 15 серпня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення судового рішення, в якій остання просила роз`яснити постанову суду від 02 лютого 2022 року в частині дати, з якої зобов`язано НАБ України працевлаштувати ОСОБА_1 в НАБ України або іншому державному органі, підприємстві, установі чи організації відповідно до її фаху.
7. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ні у мотивувальній, ні у резолютивній частині постанови суду не вказано, з якої дати необхідно відповідачу працевлаштувати позивача, що ускладнює виконання судового рішення. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 16.05.2018 у справі №759/19440/15-ц, на яку посилався суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення, працевлаштування позивача має здійснюватися з 11.12.2020, тобто з моменту закінчення тримісячного строку для працевлаштування звільненої особи з урахуванням вимог   ст. 184 КЗпП України.
ІІ. Короткий зміст оскаржуваної ухвали апеляційної інстанції
8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року заяви Національного антикорупційного бюро України та ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року  задоволено.
8.1. Роз`яснено, що ОСОБА_1 підлягає працевлаштуванню в Національному антикорупційному бюро України або іншому державному органі, підприємстві, установі чи організації відповідно до її фаху з 11 грудня 2020 року.
9. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що аналіз змісту мотивувальної та резолютивної частин постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 дає підстави погодитися з аргументами заявників про те, що у ній не зазначено дату, з якої НАБ України зобов`язано працевлаштувати ОСОБА_1  в НАБ України або іншому державному органі, підприємстві, установі чи організації відповідно до її фаху, що об`єктивно вказує на можливість неоднозначного тлумачення резолютивної частини судового рішення при його виконанні. 
10. Також суд апеляційної інстанції вказав, що у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 було зазначено, що у межах спірних правовідносин відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку із здійснення працевлаштування позивача саме з 11.09.2020, оскільки внаслідок його невиконання НАБ України зобов`язано виплатити ОСОБА_1  середню заробітну плату на період працевлаштування, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Аналіз змісту положень ч. 3   ст. 184 КЗпП України   у поєднанні із правилами їх застосування, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №759/19440/15-ц, свідчить, що невиконання підприємством (установою, організацією), яке звільнило вагітну жінку, обов`язку з працевлаштування є підставою для покладення на нього відповідно до ч. 2   ст. 232 КЗпП України   обов`язку надати на цьому або іншому підприємстві роботу, яку може виконувати працівниця, виплати їй середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору, а не про поновлення на попередній роботі.
11. Суд апеляційерї інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2021 в частині, що залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022, було стягнуто з НАБ України на користь ОСОБА_1  середній заробіток за три місяці з дня закінчення строкового договору у розмірі 72      390,93 грн, тобто за період з 11.09.2020 по 11.12.2020, то обов`язок відповідача з працевлаштування позивача у межах цієї справи мав бути виконаний не пізніше 11.12.2020 (включно).
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
12. Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права.
13. У скарзі він просить скасувати оскаржуване судові рішення та напавити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
14. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що ані у мотивувальній, ані у резолютивній частині постанови суду від 02.02.2022 не було визначено дати з якої слід працевлаштувати ОСОБА_1 , а відтак суд апеляційної інстанції, роз`яснивши що ОСОБА_1 підлягає працевлаштуванню з 11.12.2020, фактично змінив зміст судового рішення та роз`яснив питання, яке не було предметом оцінки під час судового розгляду, що є порушенням ст. 254 КАС України. Надане судом апеляційної інстанції роз`яснення дати з якої слід працевлаштувати ОСОБА_1 фактично змінює зміст постанови суду від 02.02.2022 та роз`яснює порядок виконання судового рішення, а не його зміст.
14.1. При цьому відповідач зазначає, що 01.08.2022 Національним бюро видано наказ №948-Н, яким на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 640/23825/20 призначено ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України з 03.08.2022. Отже, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 у частині зобов`язання Національного антикорупційного бюро України працевлаштувати ОСОБА_1 , на момент постановления оскаржуваної ухвали суду, була фактично виконаною. Таким чином, наявність факту виконання постанови виключає можливість її роз`яснення. 
14.2. Крім того, скаржник зазначає, що виконання постанови суду від 02.02.2022 було здійснено відповідно до резолютивної частини виконавчого листа від 08.06.2022 № 640/23825/20, у якій не було зазначено дати з якої слід працевлаштувати ОСОБА_1 . При цьому слід зазначити, що законодавством не деталізовано порядок та строки працевлаштування працівників на підставі відповідного рішення суду.
15. Позивач подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.
16. Крім того, позивач подала клопотання про закриття касаційного проваження за касаційною скаргою Національного антикорупційного бюро України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі №640/23825/20. 
16.1. Вказана заява мотивована тим, що відповідач посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції ст. 254 КАС України, не конкретизував, які саме норми права, що містяться у ст. 254 КАС України, порушені. Разом із тим, у разі подання касаційної скарги заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
16.2. Крім того, позивач зазначає, що справа № 640/23825/20 є справою незначної складності, розглядалася судом за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Проте, у касаційній скарзі на ухвалу ШААС відповідач не обґрунтував, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи становить справа значний суспільний інтерес або має виняткове значення для відповідача тощо.
16.3. Також, позивач звертає увагу, що касаційну скаргу від імені Національного антикорупційного бюро України підписано представником Ігорем Ярчаком. На підтвердження повноважень представника надано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.04.2022, відповідно до якої Ярчаку І, С. надані повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо (обмеження встановлені Наказами директора НАБУ від 08.12,2016 № 356 "Про надання права на вчинення дій" (із змінами) та від 03.03.2021 N° 33 "Про визначення уповноважених осіб")) - представник. Проте, представником відповідача до касаційної скарги не надається копія Наказу директора НАБУ від 08.12.2016 № 356 "Про надання права на вчинення дій" (із змінами), що виключає можливість встановити дійсний обсяг повноважень представника відповідача Ярчака І. С. Також відповідно до змісту Наказу директора НАБУ від 03.03.2021 № 33 "Про визначення уповноважених осіб", копія якого надана разом із касаційною скаргою відповідача, Ярчак І. С. має обмеження повноважень на представництво НАБУ, зокрема, не має права зменшувати розмір позовних вимог, укладати мирові угоди, відмовлятися від позову, визнати позов (повністю або частково). Отже, з копії виписки з ЄДР і наказу директора НАБУ від 03.03.2021 № 33 вбачається, що повноваження Ярчака І. С. представляти інтереси НАБУ є обмеженими в частині зменшення розміру позовних вимог, укладення мирових угод, відмови від позову, визнання позову (повністю або частково), що свідчить про право підписанта касаційної скарги діяти в межах повноважень, передбачених інститутом представництва, а не інституту самопредставництва. За таких обставин вважає, що касаційну скаргу підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку, а тому касаційне провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 339 КАС України підлягає закриттю.
IV. Джерела права й акти їх застосування 
17. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених   статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
18.   Відповідно до частин 1 - 4   статті 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
19.   Відповідно до частини 1   статті 254 КАС України   за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
20.   За правилами   статті 254 КАС України   роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.
21.   Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
22.   Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.
23.   Суд, зазначає, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
24. Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.
25. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №22а-11177/08.
26. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
27. За загальними нормами права, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
28.   У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.
29.  Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16.
30. Пунктом 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» визначено, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
V. Оцінка Верховного Суду
31. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
32. Рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
33. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в постановлене рішення.
34. З матеріалів справи встановлено, що в резолютивній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022, серед іншого, зобов`язано Національне антикорупційне бюро України працевлаштувати ОСОБА_1 в Національному антикорупційному бюро України або іншому державному органі, підприємстві, установі чи організації відповідно до її фаху, без зазначення конкретної дати поновлення.
35. Разом з тим, з мотивувальної частини рішення суду апеляційної інстанції, встановлено, що у межах спірних правовідносин відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку із здійснення працевлаштування позивача саме з 11.09.2020, оскільки внаслідок його невиконання НАБ України зобов`язано виплатити ОСОБА_1  середню заробітну плату на період працевлаштування, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Крім того, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що, з урахуванням невиконання відповідачем обов`язку з працевлаштування позивача, він повинен виплатити останньому середній заробіток за три місяці з дня закінчення строкового договору у розмірі 72      390,93 грн. Таким чином, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2021 в частині, що залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022, було стягнуто з НАБ України на користь ОСОБА_1  середній заробіток за три місяці з дня закінчення строкового договору у розмірі 72      390,93 грн, тобто за період з 11.09.2020 по 11.12.2020.
36. Таким чином, з огляду на викладені в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 мотиви, судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі від 31 серпня 2022 року зроблено правильний висновок, що обов`язок відповідача з працевлаштування позивача у межах цієї справи мав бути виконаний не пізніше 11.12.2020 (включно).
37. Отже, Шостий апеляційний адміністративний суд при прийнятті ухвали від 31 серпня 2022 року про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року не допустив зміни суті вказаного судового рішення і не торкався питань, які не були предметом судового розгляду.
38. Позиція з приводу дати поновлення на роботі позивача була висловлена судом апеляційної інстанції в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року, проте точна дата необхідного працевлаштування позивача судом вказана не була, в зв`язу з чим вказана неточність була виправлена ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року.
39. При цьому, помилковими та необґрунтованими є доводи відповідача про те, що в результаті такого роз`яснення суд роз`яснив порядок виконання судового рішення, оскільки зазначення дати необхідного працевлаштування позивача не є роз`ясненням порядку виконання судового рішення.
40. Так, суд в своєму рішенні лише виклав більш повно та зрозуміло ту частину рішення, розуміння якої викликала труднощі та про роз`яснення якої саме просили в своїх заявах як позивач так і сам відповідач.
41. Щодо доводів скаржника про те, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у частині зобов`язання Національного антикорупційного бюро України працевлаштувати ОСОБА_1 , на момент постановления оскаржуваної ухвали суду, була фактично виконаною, що виключає можливість її роз`яснення, Суд зазначає наступне.
42. Так, скаржник зазначив, що 01.08.2022 Національним бюро видано наказ №948-Н, яким на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 640/23825/20 призначено ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України з 03.08.2022, а тому постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 у частині зобов`язання Національного антикорупційного бюро України працевлаштувати ОСОБА_1 , на момент постановления оскаржуваної ухвали суду, була фактично виконаною.
43. Разом з тим, звертаючись до суду апеляційної інстанції 01.08.2022 з заявою про роз`яснення судового рішення відповідачем ні під час подачі такої заяви, ні на момент прийняття судом ухвали про роз`яснення рішення не було надано відповідних доказів вказаним обставинам.
44. З огляду на викладене, Верховний Суд не вбачає неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, а тому підстави для скасування чи зміни ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року відсутні.
45. Щодо клопотання позивача про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Національного антикорупційного бюро України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі №640/23825/20, Суд зазначає наступне.
46. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
47. Як убачається з матеріалів справи, касаційну скаргу від імені НАБУ підписано Ярчаком І.
48. Водночас згідно з відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Ярчак Ігор Степанович уповноважений діяти від імені НАБУ як представник.
49. Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для закриття апеляційного провадження в справі на підставі пункта 2 частини 1 статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України.
50. Щодо інших обставин, на які посилається позивач, як на підставу для закриття касаційного провадження, Суд зазначає, що виключний перелік підстав для закриття касаційного провадження визначений ст. 339 КАС України, і вказаних позивачем підстав вказана норма не містить.
51. Відповідно до частини першої   статті 350 КАС України   суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
52. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій постановлені законні і обґрунтовані судові рішення, які ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.
VІ. Судові витрати
53. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного проваження за касаційною скаргою Національного антикорупційного бюро України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року відмовити.
2. Касаційну скаргу Національного антикорупційного бюро України залишити без задоволення.
3. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі №640/23825/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                          М.В. Білак

                                                                                          В.Е. Мацедонська