Справа № 148/1500/23
Провадження № 22-ц/801/2280/2023
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач:Береговий  О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року	Справа № 148/1500/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:        
головуючого - Берегового О.Ю. (судді – доповідача),
суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», 
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2023 року, ухваленого районним судом під головуванням судді Дамчука О.О., дата складення повного тексту судового рішення невідома, 

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
В серпні 2023 року ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 січня 2022 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1026-7798. 
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 18 000,00 грн; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 21 день; знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти, шляхом перерахування на зазначену позивачкою платіжну картку, відповідно до умов кредитного договору. 
Проте, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, а тому станом на 11 липня 2023 року має заборгованість в розмірі 104 702,40 грн, що складається з: 15 840,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 88 862,40 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 104702,40  грн. за договором про відкриття кредитної лінії № 1026-7798 від 18 січня 2022 року та судові витрати в розмірі 2147,20 грн.

Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором  задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" загальну заборгованість за кредитним договором № 1026-7798 від 18 січня 2022 року у загальному розмірі  104 702,40  (сто чотири тисячі сімсот дві) гривні 40 коп. станом на 11 липня 2023 року, а також суму судового збору в розмірі 2 147,20 (двох тисяч ста сорока семи) грн. 20 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплатила, проти укладення кредитного договору з позивачем та отримання кредитних коштів не заперечувала, тому суд вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Провадження в суді апеляційної інстанції.
Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування усіх фактичних обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та стягнути з нього понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Апеляційна скарга, мотивована тим, що на думку апелянта надана позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом розміру грошових вимог позивача до відповідача.
На думку заявника, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та наданих позивачем матеріалах, є правильними. 
При цьому, матеріали надані позивачем, також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 104 702,40 грн.
Апелянт частково визнає вимоги кредитора, а саме у частині суми заборгованості у розмірі 15 840, 00 грн., однак стягнення нарахованих відсотків у розмірі 88 862,40 грн. вважає такими, що не можуть бути задоволені, просить в них відмовити, посилаючись на пункт 7-1 перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено обов`язкову реструктуризацію за грошовими зобов`язаннями укладеними до 24 лютого 2022 року з фінансовими установами.
23 листопада 2023 року від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно заперечило аргументи заявника викладені в ній вказавши, що суд попередньої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Позиція суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу викладені в відзиві, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Судом встановлено, що 18 січня 2022 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та відповідачкою в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1026-7798 (надалі кредитний договір). Договір був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А973, про що свідчить його копія (а.с. 8-10).
Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 п. 1 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту - кредитна лінія.
Згідно п.2. кредитного договору розмір кредитного ліміту складає 18 000,00 грн, тип процентної ставки за користування кредитом - фіксований, заявлений строк кредитування - 21 календарний день. Дата видачі кредиту – 18 січня 2022 року; останній календарний день – 07 лютого 2022 року; сума кредиту 18 000,00 грн; нараховані проценти за користування кредитом – 7560,00 грн, разом до сплати – 25 560,00 грн. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах: стандартна процентна ставка 3%, знижена процентна ставка 2%, пільгова процентна ставка 0,01 %. Строк кредитування - 300 календарних днів. Реальна річна процентна ставка складає 572 465 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту – 180000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом – 162000,00 грн.
Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту № 1026-7798 від 18 січня 2022 року (а.с.15) вбачається, що відповідачці було надано грошові кошти у розмірі 18000,00 грн., перерахування яких підтверджується копією листа ТОВ "ФК "Контрактовий дім" від 19 липня 2023 року № 2993 (а.с.15 зворот - 18).
ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачці кредит, відповідно до умов кредитного договору.
В свою чергу відповідачка свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно з наданим представником позивача розрахунком (а.с.18 зворот – 22 зворот) станом на 11 липня 2023 року становить 104702,40 грн, що складається з: 15840,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 88862,40 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що 18 січня 2022 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1026-7798 (надалі кредитний договір). Договір був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А973, про що свідчить його копія ( а.с.8 – 10). Згідно пункту 2. кредитного договору розмір кредитного ліміту складає 18000,00 грн. 
Факт укладення кредитного договору та отримання за договором кредитних коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі відповідач не заперечувала, тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд визнав вказані обставини встановленими.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.
Доводи апелянта про те, що надана позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом на думку відповідача є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом розміру грошових вимог позивача до відповідача апеляційний суд вважає безпідставними, адже вони не підтверджуються будь-якими належними та допустимим доказами. Зазначені доводи є лише суб`єктивною думкою відповідача, яка лише свідчить про її незгоду із нарахованою сумою заборгованості, разом з цим, будь-яких інших розрахунків заборгованості ОСОБА_1 не долучала до матеріалів справи.
Відповідно до частини 2 статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, надається засвідчений витяг з нього.
Апеляційним судом відхиляються доводи ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення. З матеріалів справи чітко вбачається, що позивачем до позовної заяви додано довідку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1026 – 7798 від 18 січня 2022 року (а.с. 15), перерахування яких підтверджується копією листа ТОВ «Фінансова Компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 19 липня 2023 року (вих. № 2993) (а.с. 15 – 18). 
При цьому, в матеріалах справи є відповідна довідка, яка підтверджує заборгованість ОСОБА_1 по кредиту на загальну суму 104 702, 40 грн. (зворотна сторона а.с. 18 – 22). 
Посилання відповідача на обов`язкову реструктуризацію боргу відповідно до пункту 7-1 перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки передбачена за умовами зазначеної норми реструктуризація боргу відбувається у позасудовому порядку при безпосередньому зверненні до кредитодавця, однак доказів такого звернення останньою до суду не надано.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,

постановив:
 Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                        О.Ю. Береговий
Судді:                                                                                        О.С. Панасюк
                                                                                                               Т.М. Шемета