УХВАЛА
 
13 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 752/11001/19
провадження № 61-11941ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року в справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання права власності на квартиру, визнання дійсним заповіту від 08 вересня 2017 року та визнання скасованим заповіту від 04 вересня                2012 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
У квітні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із зустрічним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд: визнати дійсним заповіт ОСОБА_4 від 08 вересня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко А. М., реєстровий номер 1-616; визнати скасованим попередній заповіт ОСОБА_4 від 04 вересня 2012 року; визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 сестри ОСОБА_4 .
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада                  2022 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до                        ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л. І., про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом відмовлено.
 
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л. І., про визнання права власності на квартиру, визнання дійсним заповіту від 08 вересня                     2017 року та визнання скасованим заповіту від 04 вересня 2021 року задоволено частково.
 
Визнано скасованим попередній заповіт ОСОБА_4 від 04 вересня                       2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Чаровською О. В., за реєстровим номером 1919.
 
У решті позовних вимог відмовлено.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада                    2022 року в частині мотивів вирішення первісного та зустрічного позовів змінено.
 
В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
07 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2               (далі - представник) надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду                            від 11 травня 2023 року.
 
У касаційній скарзі представник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада                     2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 
2023 року в частині відмови в задоволенні первісного позову та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в зустрічному позові відмовити. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2023 року касаційну скаргу   представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.
 
На виконання вимог указаної вище ухвали, у встановлений суддею строк, 
представник надіслала на адресу Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, однак представником не в повній мірі виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 17 серпня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2023 року продовжено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2023 року, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
На виконання вимог указаної вище ухвали представник, у встановлений судом строк, надіслала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. 
 
Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга                                            статті 390 ЦПК України).
 
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження та представником було направлено заяву про поновлення цього строку. У заяві зазначено, що матеріали справи не містять будь-яких належних доказів вручення та/або направлення апеляційним судом копії оскаржуваної постанови сторонам. Так, в матеріалах справи наявний супровідний лист апеляційного суду про направлення копії оскаржуваної постанови на електронні адреси сторін, проте, в цьому листі в електронній адресі представника вказана помилка, що свідчить про те, що представник не міг отримати копію оскаржуваної постанови. 
На підтвердження вказаних обставин, надано копії матеріалів справи. 
 
Наведені підстави та обставини вказують на відсутність зловживань               заявником та її представником процесуальними правами та, відповідно, свідчать про поважність причин пропуску строку для подання касаційної скарги.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
За  пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статте 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої                статті 389 ЦПК України.
Підставами касаційного оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року представник вказує застосування в оскаржуваних рішеннях норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 756/10183/16. 
 
Вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування                 статті 1254 ЦК України у зв`язку з статтями 215, 392, 1217, 1223, 1298 ЦК України. 
 
Крім того, зазначає, що суди не дослідили зібрані у справі докази.
Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року.
Витребувати з Голосіївського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 752/11001/19 за позовом первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання права власності на квартиру, визнання дійсним заповіту від 08 вересня                     2017 року та визнання скасованим заповіту від 04 вересня 2012 року.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко
 
І. М. Фаловська