ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 500/5159/23 пров. № А/857/16314/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                               Запотічний І.І.

секретар судового засідання                      Василюк В.Б. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року (головуючий суддя Чепенюк О.В., м. Тернопіль) у справі № 500/5159/23 за адміністративним позовом Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради до Західного офісу Держаудитслужби про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги,-
В С Т А Н О В И В:
16.08.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Західного офісу Держаудитслужби, у якому просив: визнати протиправними дії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області з проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради за період з 01.01.2021 по 28.02.2023, за результатами якої складено акт від 21.06.2023 №05-21/3; визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, що містяться в листі 20.07.2023 №131905-14/1743-2023 «Про усунення виявлених ревізією порушень».
Крім того, позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення дії вимог Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, що містяться в листі 20.07.2023 №131905-14/1743-2023 «Про усунення виявлених ревізією порушень».
Заяву обгрунтовує тим, що з 27.03.2023 по 16.06.2023 (з перервами) інспекторами Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради за період з 01.01.2021 по 28.02.2023, за результатами якої складено акт від 21.06.2023 №05-21/3. Не врахувавши заперечень Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради на акт, відповідачем направлено лист від 20.07.2023 №131905-14/1743-2023 «Про усунення виявлених ревізією порушень» з вимогою вжити заходів для усунення виявлених порушень і недоліків. Заявник вважає вказані дії неприпустимими та такими, що несуть безпосередню загрозу оскільки практично паралізують роботу Управління як виконавчого органу міської ради, що забезпечує функціонування та фінансування об`єктів критичної інфраструктури і розцінює це як тиск на систему органів місцевого самоврядування, яка забезпечує життєдіяльність громади, зокрема, у сфері житлово-комунального господарства; дії відповідача з проведення ревізії та рішення про необхідність пред`явлення вимоги щодо усунення порушень суперечать чинному законодавству, а тому підлягають визнанню протиправними і скасуванню. Вказує, що Управлінням укладено ряд договорів, за якими взято зобов`язання перед контрагентами щодо своєчасної оплати за надані послуги, виконані роботи чи поставлені товари і передбачені штрафні санкції за їх порушення; у підпорядкуванні Управління перебувають підприємства КП «Тернопільміськсвітло», ТМШРБП «Міськшляхрембуд», КП ТМР «Екоресурси», СКП «Ритуальна служба», КП «Об`єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя», КП «Тернопільводоканал» КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго», належне функціонування яких є стратегічно важливими для функціонування економіки і безпеки регіону та населення, у випадку затримки видатків чи припинення фінансування підприємств це може призвести до їх часткової чи повної зупинки, призвести до значних матеріальних та фінансових збитків. Вважає, що існує реальна загроза утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення та позбавлення позивача права на ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів за захистом яких Управління звернулось до суду.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року у задоволенні заяви Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради до Західного офісу Держаудитслужби про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм процесуального права просить скасувати  ухвалу суду першої інстанції та задовольнити вимоги заяви. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам заяви про забезпечення позову. Крім того, апелянт зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, є вірогідність істотного ускладнення його виконання, так само, як і ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тобто про наявність підстав, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України та доведення відповідних обставин позивачем.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приписів ч.4 ст. 229, ч.2 ст. 313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави забезпечення позову, наведені позивачами у поданій суду заяві є необґрунтованими.
Колегія суддів вважає вірними такі висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3  ст. 3 КАС України  провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у  Главі 10  Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини другої  статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України  забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З наведених положень слідує, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання рішення адміністративного суду, тобто недопустимості завдання позивачеві непоправної шкоди, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.  
Суд при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених  статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України  обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.
Колегія суддів звертає увагу на те, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.             
При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи призвести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.
Відповідно до частини першої  статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України  позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно з роз`ясненнями  постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"  та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції при оцінці доводів заяви з питань забезпечення позову, апеляційної скарги та оглядаючи матеріали справи, зазначає наступне.
Предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, оформленої листом від 20.07.2023 №131905-14/1743-2023 «Про усунення виявлених ревізією порушень», відповідно до змісту якої від Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради вимагається: 1) розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників Управління, винних у допущених порушеннях; 2) забезпечити відшкодування завданих міському бюджету збитків в сумі 324376,51 грн, в результаті завищення вартості виконаних робіт ТОВ «Техно-Буд-Центр» - 246 363,20 грн, ТОВ «Будівельна компанія Тернобудсервіс» - 78013,31 грн, в тому числі стягнення збитків із вказаних товариств шляхом звернення із позовами до суду або шляхом забезпечення виконання ними робіт на вказані суми; 3) забезпечити відшкодування завданих міському бюджету збитків в сумі 981650,80 грн в результаті завищення ТОВ «Авакс Проф» вартості виконаних робіт, в тому числі стягнення збитків із вказаного товариства шляхом звернення із позовом до суду; 4) забезпечити відшкодування завданих міському бюджету збитків в сумі 7166,44 грн в результаті зайво перерахованих коштів Відділу технагляду Тернопільської міської ради, в тому числі стягнення збитків із вказаних установи шляхом звернення із позовом до суду, або шляхом забезпечені наданих ним послуг на вказану суму; 5) інвентаризацію активів та зобов`язань проводити відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» та Положення про інвентаризацію активів та зобов`язав затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879; 6) не допускати у подальшому порушення норм законодавства щодо проведення публічних закупівель.
Звертаючись до суду із цією заявою про забезпечення позову заявник вказує, на негативні наслідки, які, на його думку, можуть настати внаслідок незабезпечення позову шляхом зупинення дії наведеної вище вимоги, такі як: невиконання договірних зобов`язань перед контрагентами, затримка видатків чи припинення фінансування комунальних підприємств, які забезпечують критичну інфраструктуру та надають житлово-комунальні послуги населенню; а також Управління зазначає про те, що дії відповідача з проведення ревізії та вимоги щодо усунення порушень суперечать чинному законодавству.
Надаючи оцінку таким обставинам і враховуючи предмет позову, колегія суддів зауважує, що позивач не навів належного обгрунтування, окрім загальних фраз, та не надав жодних доказів, які вказували б, що загроза правам, свободам та інтересам юридичної особи має реальний характер з огляду на зміст вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області.
Матеріали долучені до позовної заяви не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернеться. Оцінку ж протиправності оскаржуваних дій і рішення (вимоги), наявності (відсутності) порушеного права позивача, суд може дати лише за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову. Із наявних у матеріалах справи доказів суд не вбачає очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій та вимоги.
Отже, для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в частині другій статті 150 КАС України. 
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що обґрунтування апелянта щодо вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно вплинути на поновлення порушених його прав, за захистом яких він звернувся до суду. Поряд з тим, ознаки протиправності оскаржуваних дій відповідача не є очевидними, а фактичні обставини справи підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Керуючись  статтями  308,  310,312,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року у справі № 500/5159/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 19 жовтня 2023 року.