ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 листопада 2023 року           справа №200/1025/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдар А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 р. у справі № 200/1025/23 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного  управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                              У С Т А Н О В И В:  

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного  управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.01.2023 року позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, проте рішенням відповідача 1 (який був визначений за принципом екстериторіальності) в призначенні пенсії було відмовлено з огляду на відсутність  пільгового стажу в достатньому розмірі. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом № 0500- 0202-8/13328 від 14.02.2023 року додатково повідомило, що під час розгляду документів ОСОБА_1 , до страхового та пільгового стажу роботи який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” не враховано період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 на підприємстві ВП “Шахта “Котляревська” ДП “Селидіввугілля” через відсутність сплати страхових внесків, період роботи з 01.01.2020 по 01.08.2022 на підприємстві ВП “Шахта 1-3 “Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” через відсутність сплати єдиного соціального внеску.
Позивач наголошує, що вказаним рішенням було порушено його право на пенсії та, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд: визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області; скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 27.01.2023 №057250004903 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.01.2023 року зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та Постанови КМУ від 31.03.1994 р. N 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудових книжок серії НОМЕР_1 , періоди роботи з 01.09.2001 по 30.06.2005, з 22.08.2005 по 08.02.2006, з 09.02.2006 по 17.06.2018, з 27.06.2018 по 14.08.2018, з 15.08.2018 по 22.10.2018, з 23.10.2018 по 28.10.2018, з 29.10.2018 по 31.01.2019, з 12.02.2019 по 23.07.2019, з 05.09.2019 по 08.10.2019, з 09.10.2019 по 01.08.2022, з 18.08.2022 по 19.01.2023 із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 р. у справі № 200/1025/23 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.01.2023 №057250004903 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2023 року, з зарахуванням до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею періодів з    01.09.2001 по 30.06.2005, з 09.10.2019 по 01.08.2022 а також періодів прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, страйків визначених в  Довідці № 04/14 № 1232 від 01.07.2022 року відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Селидівський Гірничий технікум, в якому у вказаний період навчався позивач, не відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, а отже зарахування періодів навчання до пільгового стажу позивача суперечить чинному законодавству. Також відповідач 1 підкреслює, що “технолог” та “гірноробочий” не є тотожними або спорідненими професіями, а відтак позивач не має права на зарахування до пільгового стажу періоду навчання, оскільки це суперечить нормам законодавства.
Також відповідач 1 звертає увагу, що за період з 01.01.2020 по 01.08.2022 в Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) позивача взагалі відсутні данні про виплату заробітної плати та кількість відпрацьованих днів, тому виникають обгрунтовані сумніви про залучення позивача до роботи за цей період.
Також зазначено, щодо пільгового стажу не враховані періоди прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, страйків. А саме: час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році. Натомість У наданих позивачем довідках відсутні відомості про виробничу необхідність при наданні позивачу відпусток без збереження заробітної плати.
Отже відсутні правові підстави для зарахування періодів прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, страйків до пільгового стажу позивача.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.        
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 19.01.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , та диплому серії НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_1 , вбачається робота в підземних умовах з повним робочим днем під землею, а саме записи:
з 01.09.2001 по 30.06.2005 навчання у Селидівському Гірничому технікумі, за фахом “Технологія підземної розробки корисних копалин”. В зазначений період проходив виробничу практику горнорабочим підземним з повним робочим днем в шахті (з 10.01.2005 по 30.04.2005 записи трудової книжки 1-3);
з 22.08.2005 по 08.02.2006 горнорабочий підземний з повним робочим днем під землею;
з 09.02.2006 по 17.06.2018 учень горнорабочого очисного вибою підземного та горнорабочий очисного вибою підземний з повним робочим днем під землею; 
з 27.06.2018 по 14.08.2018 горнорабочий очисного вибою підземний з повним робочим днем у шахті;
з 15.08.2018 по 22.10.2018 гірничий майстер підземний з повним робочим днем у шахті; 
з 23.10.2018 по 28.10.2018 гірничий майстер підземний з повним робочим днем у шахті;
з 29.10.2018 по 31.01.2019 начальник підземний з повним робочим днем у шахті;
з 12.02.2019 по 23.07.2019 горнорабочим очисного вибою підземним з повним робочим днем у шахті; 
з 05.09.2019 по 08.10.2019 гірник підземний з повним робочим днем в шахті; 
з 09.10.2019 по 01.08.2022 гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 позивач  в частині спірних періодів працював:  
з 18.08.2022 по 19.01.2023 (день звернення із заявою про призначення пенсії продовжував працювати) гірником очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті. 
Відповідно Довідки № 04/14 № 1232 від 01.07.2022 року ВП “Шахта “Котляревська”, ОСОБА_1 з 22.08.2005 року по 17.06.2018 року працював на вказаному підприємстві. Прогули: жовтень 2005 року – 1 день, лютий 2006 року – 1 день, квітень 2006 року – 4 дні, серпень 2007 року – 1 день, жовтень 2007 року – 2 дні, червень 2010 року – 1 день, січень 2015 року – 3 дні. Відпустки без оплати: грудень 2008 року – 1 день, липень 2009 року – 1 день, серпень 2009 року – 1 день, лютий 2011 – 1 день, травень 2013 року – 1 день, червень 2013 року – 1 день, лютий  2015 року – 1 день, березень 2015 року – 1 день, червень 2018 року – 8 днів. Страйки: березень 2015 року – 4 дні, серпень 2015 року – 1 день, травень 2018  року- 6 днів, червень 2018 року – 4 дні. Інші докази, наявні в матеріалах справи, не свідчать про наявність у позивача прогулів, відпусток без оплати та страйків.   
Рішенням від 27.01.2023 №057250004903 Головного управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відмовлено ОСОБА_1 , в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років. З спірного рішення вбачається, що пільговий стаж роботи який дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 , складає 14 років 08 місяців 12 днів. До пільгового стажу роботи не враховано перебування у відпустках без збереження заробітної плати, прогулів та страйків.
В матеріалах справи наявна довідка ОК-5 позивача та розрахунок стажу, що прийнятий відповідачем 1 при визначенні права позивача на пенсію. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений     наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі     Порядок № 383).
Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів навчання, дійшов наступного висновку.
Згідно диплому від 26.05.2000 року, виданого Селидівським гірничим технікумом, та довідкою про навчання, розрахунку стажу позивача у період з 01.09.2001 по 30.06.2005 року позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю “Технологія підземної розробки корисних копалин”, присвоєно кваліфікацію гірничого техніка-технолога.
Згідно записів трудової книжки 22.08.2005 року позивач прийнятий на роботу горнорабочим підземним з повним робочим днем під землею.
Таким чином, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування позивача на посаду за набутою професією не перевищує трьох місяців. Враховуючи вказане період з 01.09.2001 по 30.06.2005 підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
За   ст. 17 Закону України “Про професійно-технічну освіту” від 10.02.1998 року № 103/98ВР   (далі - Закон № 103/98ВР) професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Згідно ст. 18 Закону № 103/98ВР до професійно-технічних навчальних закладів віднесено, зокрема, професійно-технічне училище.
За ст. 12 Закону № 103/98ВР професійно-технічна освіта здійснюється у професійно-технічних навчальних закладах за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами.
Отже, навчанням у професійно-технічному навчальному закладі є період з дня зарахування особи до такого закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання.
За ч. 3   ст. 56 Закону № 1788-ХІІ   до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно ч. 1 ст. 38 Закону № 103/98ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно до положень ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» для зарахування періодів навчання до пільгового стажу потрібно додержання певних умов, зокрема: працевлаштування має відбутися саме за набутою на навчанні професією.                     Суд має враховувати, що до роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, зараховується період навчання саме за зазначеною спеціальністю.                                         Позивач отримав спеціальність “Технологія гірничої розробки корисних копалин”, натомість 10.01.2005 його було прийнято на роботу учнем гірноробочого підземного, яким він продовжував працювати.                                                                                                     Таким чином, враховуючи те, що технолог та гірноробочий не є тотожними або спорідненими професіями, позивач не має права на зарахування до пільгового стажу періоду навчання, оскільки це суперечить нормам чинного законодавства.
При викладених обставинах, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а тому рішення суду першої інстанції в зазначеній частині слід змінити, а саме в абзаці третьому резолютивної частини рішення цифри  01.09.2001 по 30.06.2005 слід виключити.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яку викладено в постанові від 11 липня 2022 року по справі № 160/6695/21.            
Щодо зарахування періодів роботи з 01.01.2020 по 01.08.2022 до стажу, за який відстуні відомості щодо сплати страхових внесків.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
За приписами ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058).
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Зокрема ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Згідно з ч. 2. ст. 25 Закону № 2464-VI       у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.
З аналізу наведених норм законів суд доходить висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивачки, зокрема, порушувати її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).
Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, підтверджено факт роботи позивача з 01.01.2020 по 01.08.2022  включно. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 має право на включення до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2020 по 01.08.2022.
З приводу пільгового характеру праці позивача у вказаний період суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Тобто, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Суд зазначає, що до Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановою КМУ № 36 від 16.01.2003, яка діяла у відповідні періоди роботи позивача, були включені посади (професії) на яких працював позивач.
Відповідно трудової книжки НОМЕР_2 (в частині спірних періодів) позивач з 09.10.2019 по 01.08.2022 працював гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті. 
Відповідно суд наголошує, що трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення періоду роботи з  09.10.2019 по 01.08.2022 (а не 15.08.2022 року як помилково визначає відповідач 1) в якості пільгового стажу за Списком 1.
Аналогічні висновки стосуються і позиції відповідача 1 щодо відсутності в трудовій книжці відомостей про умови праці за період з 01.01.2022 року по 01.08.2022 року (а не 15.08.2022 року як помилково визначає відповідач 1).
На підстави викладеного суд зазначає, що період роботи ОСОБА_1 з  09.10.2019 по 01.08.2022 повинен бути зарахований до страхового та пільгового стажу. 
Щодо не врахування відповідачем періодів прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, страйків.
Відповідно Довідки № 04/14 № 1232 від 01.07.2022 року ВП “Шахта “Котляревська”, ОСОБА_1 з 22.08.2005 року по 17.06.2018 року працював на вказаному підприємстві. Прогули: жовтень 2005 року – 1 день, лютий 2006 року – 1 день, квітень 2006 року – 4 дні, серпень 2007 року – 1 день, жовтень 2007 року – 2 дні, червень 2010 року – 1 день, січень 2015 року – 3 дні. Відпустки без оплати: грудень 2008 року – 1 день, липень 2009 року – 1 день, серпень 2009 року – 1 день, лютий 2011 – 1 день, травень 2013 року – 1 день, червень 2013 року – 1 день, лютий  2015 року – 1 день, березень 2015 року – 1 день, червень 2018 року – 8 днів. Страйки: березень 2015 року – 4 дні, серпень 2015 року – 1 день, травень 2018  року- 6 днів, червень 2018 року – 4 дні. Інші докази, наявні в матеріалах справи, не свідчать про наявність у позивача прогулів, відпусток без оплати та страйків.   
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Однак, відповідач 1 жодним чином не з`ясував чи пов`язані зазначені періоди знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю чи зазначені періоди не перевищують одного місяця в календарному році. 
Щодо перебування позивача у страйку, суд зазначає наступне.
Відповідно до   ст. 27 Закону України від 03.03.1998 №137/98-ВР "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)"   (далі - Закон №137/98-ВР), участь у страйку працівників, за винятком страйків, визнаних судом незаконними, не розглядається як порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Статтею 18 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів"   визначено, що відповідно до   статті 44 Конституції України   ті, хто працює, мають право на страйк для захисту своїх економічних і соціальних інтересів.
Порядок здійснення права на страйк встановлюється цим Законом.
Відповідно до ч. 3   ст. 28 Закону №137/98-ВР, організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. Час страйку працівникам, які беруть у ньому участь, не оплачується. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.
З аналізу наведених норм вбачається, що перебування у страйках не зараховується, зокрема до пільгового стажу у разі визнання такого страйку судом незаконним. Тобто, зазначеними нормами передбачено гарантії щодо зарахування до трудового та спеціального стажу працівника, часу його участі у страйку.
Суд зазначає, що жодних доказів прийняття позивачем участі у страйку/стайках, визнаних незаконними у судовому порядку, відповідачем суду не надано. Крім того, суд зазначає, що спірне рішення також не містить у собі жодних посилань на такі обставини та докази, які їх підтверджують, їх дослідження, а також жодної правової оцінки з цього приводу.
Таким чином, перебування позивача у страйку у вказані у довідці періоди  підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.
Щодо висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу роботи періодів прогулів, колегія суддів звертає увагу, що жодним законом не передбачено зарахування до пільгового стажу прогулів.                              Враховуюче зазначене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід змінити, а саме в абзаці третьому резолютивної частини рішення слово «прогулів» виключити.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а рішення місцевого суду – зміні. 
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 р. у справі № 200/1025/23 – задовольнити частково.  
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 р. у справі № 200/1025/23 – змінити.
В абзаці третьому резолютивної частини рішення цифри «01.09.2001 по 30.06.2005» та слово «прогулів» - виключити.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 р. у справі № 200/1025/23 – залишити без змін.
Повне судове рішення складено 28 листопада 2023 року.                       
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін 

Судді                                                                                                     А.В. Гайдар

                                                                                                              Е.Г. Казначеєв