Номер провадження: 33/813/2141/23
Номер справи місцевого суду: 519/1664/23 
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І. Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., 
за участю:
секретаря судових засідань – Тьосової Я.В.,
захисника – Родіонова А.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Южного міського суду Одеської області від 13.10.2023 року, якою,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 26.09.2023 року, о 11:19 год в м. Южне Одеської області, по вул. Будівельників, 7, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей та обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини роту). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. 
Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт вказує, що при винесенні оскарженої постанови суддя дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про його винуватість, оскільки не врахував:
-відсутність доказів керуванням ним транспортним засобом;
-порушення права на захист, оскільки не роз`яснено права та обов`язків згідно зі ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України;
-долучений працівниками патрульної поліції відеозапис не є безперервним та на ньому не зафіксовано встановлення та наголошення поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що не був присутнім в судовому засіданні місцевого суду, а копію постанови отримав в канцелярії суду лише 26.10.2023 року.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Що стосується доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні місцевого суду. 26.10.2023 року захисником Радіоновим А.В. отримано копію постанови та того ж дня подано апеляційну скаргу.
Враховуючи наведені обставини, зокрема поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності права на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно з протоколом серії ААД №124558 від 26.09.2023 року, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі.
Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без будь-яких заперечень щодо змісту протоколу та написав власноручні пояснення, в яких визнав свою провину в порушенні вимог ПДР України. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема щодо відсутності доказів керування останнім транспортним засобом, суд визнає безпідставними, з огляду на таке. 
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено на місці події, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу.
З відеозаписів чітко вбачається послідовність подій, які відбувались 26.09.2023 року, а саме:
-питання працівників патрульної поліції щодо керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , на що він не заперечував факту керування транспортним засобом та залишення автомобіля в недозволенному місці;
-запитання працівників патрульної поліції до ОСОБА_1 щодо документів на право керування транспортним засобом та документів на транспортний засіб, на що було отримано відповідь, що документів при собі водій не має, що слугувало підставою для складення працівниками поліції відносно ОСОБА_1 відповідної постанови за ч.1 ст.126 КУпАП;
-з урахуванням наявності ознак алкогольного сп`яніння у водія, вимога поліцейського щодо проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, при цьому ОСОБА_1 було роз`яснено і права і обов`язки. 
За наведених обставин, дослідженні судом докази спростовують доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти медичний огляд, тобто розцінюється як спосіб захисту апеляційним судом. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», а після його відмови запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, його категорична відмова від огляду на стан сп`яніння, беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 т.130 КУпАП.
Доводи апелянта щодо відсутності безперервності відеозапису нагрудної камери поліцейського не свідчить про не доведеність обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Оцінюючи доводи сторони захисту стосовно недопустимості відеозаписів, з посилання на відсутність безперервності запису, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими. 
З урахуванням наведеного, зміст подій зафіксованих на відеозаписі, не зважаючи, що цей запис дійсно декілька разів переривається, що не позбавляє фактичну картину подій правопорушення, повністю узгоджується з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.
Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису з боді-камер, стороною захисту до апеляційної скарги не долучено та в судовому засіданні не наведено.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.
Таким чином, доводи апелянта про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Апеляційний суд критично оцінює доводи захисника щодо відсутності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 ставиться в провину саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
З огляду на наведене, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.
Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Крім того, апеляційним судом враховується той факт, що станом на час перегляду оскарженої постанови, ОСОБА_1 20.10.2023 року сплачено штраф та судовий збір, що свідчить про фактичне визнання вини та виконання оскарженого рішення місцевого суду.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.
За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   
 
постановив:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Южного міського суду Одеської області від 13.10.2023 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Южного міського суду Одеської області від 13.10.2023 року, якою ОСОБА_1  визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.
 
Суддя
Одеського апеляційного суду                                                                   Р.І. Котелевський