СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року                      м. Харків                        Справа № 905/901/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.,
за участі секретаря судового засідання Дзюби А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” (вх. №1923) на рішення Господарського суду Донецької області від 21.08.2023 (рішення ухвалено суддею Сковородіною О.М. у приміщенні Господарського суду Донецької області 21.08.2023) у справі №905/901/23
за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5; код ЄДРПОУ 40075815) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” (49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; код ЄДРПОУ 40081237)
до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” (85013, Донецька обл., м. Добропілля, м. Білозерське, вул. Строїтельна, буд. 17; код ЄДРПОУ 36028628)
про стягнення 198885,00 грн.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Донецької області від 21.08.2023 у справі №905/901/23 позовні вимоги Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” до Товариства з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” про стягнення штрафу у розмірі 198885,00 грн задоволено, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” суму штрафу в розмірі 198885,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2983,28 грн.
Товариство з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/901/23 від 21.08.2023 та ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” до Товариства з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” задовольнити частково та зменшити суму штрафу. Також заявник апеляційної скарги просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, судом першої інстанції не враховано доводи, зазначені ним в заяві про зменшення суми штрафу, а саме що відповідачем не було завдано збитків позивачу, відсутні належні докази, які б свідчили про заподіяння позивачеві збитків та порушення інших його інтересів (відсутній факт пошкодження у зв`язку із цим вагонів чи залізничного покриття), а також відсутність загрози руху залізничного транспорту, затримки доставки вантажу з вини відповідача. 
Заявник апеляційної скарги зазначає, що вимога про стягнення штрафу у розмірі 198885,00 грн значно перевищує розмір вартості перевезення, провізної плати/доходу, які б отримав позивач; неточність вказаної ваги незначна та складає 2,8% від загальної маси нетто; відповідач продовжує здійснювати господарську діяльність в безпосередній близькості до територій, де ведуться активні бойові дії у зв`язку зі збройною агресією проти України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 поновлено Товариству з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 21.08.2023 у справі №905/901/23, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” (вх. №1923) на рішення Господарського суду Донецької області від 21.08.2023 у справі №905/901/23, встановлено учасникам справи строк по 20.10.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 31.10.2023; зупинено дію рішення Господарського суду Донецької області від 21.08.2023 у справі №905/901/23.
17.10.2023 від представника Акціонерного товариства “Українська залізниця” надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №12567), відповідно до якого позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення першої інстанції без змін.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
12.01.2023 зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці, Товариство з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” здійснено відправлення вагонів №56394521, 63947576, 61669388, 63524235, 56962368, 60038122, 61075735, 60027224 з вантажем вугілля кам`яне, до станції – Бурштин Львівської залізниці. Одержувачем за даним відправленням є ДТЕК «Бурштинська ТЕС», що підтверджується накладною №48167654.
У накладній №48167654 від 12.01.2023 вказана маса вантажу (графа 24 накладної) - 556900 кг, код вантажу 161113 (графа 23 накладної) номенклатура вантажу: «вугілля кам`яне марки г-газове, вантаж у твердому стані, навантаження на рівні бортов, марка вугілля Г (Г2) (0-200), вагони власні, оренда Лемтранс (графи 20,21, 22 накладної), у графі 26 накладної зазначено, спосіб визначення маси: автомобільні ваги. Заводський № 7520/«Автомобильные весы. Заводской № 7520»/; маса вантажу визначена на вагонних вагах (150т) заводський №147 СВ 150000 В/2 відправником (графа 26 накладної).
Відповідно до вказаної накладної за відомістю вагонів маса вантажу у вагоні №56394521 складає 68900 кг (нетто).
На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці під час контрольного зважування було виявлено, що маса вантажу у вагоні №56394521 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено комерційний акт №450003/14 від 14.01.2023.
Так, у розділі Д Опису виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку вказаного комерційного акту зазначено, що при зважуванні вагону в статичному режимі на справних вагонних 150 тн електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський №032, що пройшли держповірку 27.09.2022 року виявилось: вага брутто- 92450 кг, тара за документом – 21550 кг, вага нетто- 70900 кг, що більше ваги, вказаної в документі на 2000 кг, понад вантажопідйомність вагона на 1900 кг. Навантаження вантажу нижче бортів на 10 см, з застосуванням катку, марковано повздовжніми борознами; над 7 люком за рухом поїзда мається скіс вантажу довжиною – 1,5 м, на ширину вагона, глибиною – 0,4 м; поглиблень немає, маркування не порушене, вагон бездверний, розвантажувальні люки закриті; течі вантажу немає; в технічному відношенні вагон справний; зав. вантажним двором за штатним розкладом немає; вагон затримано для відвантаження надлишку вантажу. 
Відповідно до акту загальної форми №8/Ваги зазначається, що в накладній №48167654 від 12.01.2023 невірно вказана маса вантажу; по документу значиться вага нетто – 68900 кг, тара – 21550 кг, фактично виявилось: вага брутто- 92450 кг, тара по документу – 21550 кг, нетто- 70900 кг, що більше ваги вказаної в документі на 2000 кг, понад вантажопідйомність вагону на 1900 кг; згідно ст. 118, 122 Статуту залізниць України на відправника ТДВ «Шахта «Білозерська» нараховано штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати: 39777,00 *5=198885,00 грн. 
За наслідками контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці вагон відчеплено для усунення комерційної несправності, надлишок вантажу з вагону №56394521 було відвантажено в вагон №61230983, що засвідчується актом загальної форми №30056 від 18.01.2023 та відправлено за призначенням на станцію Бурштин Львівської залізниці, за перевізним документом №45027257.
Вагон №56394521 відправлено за перевізним документом – накладною №47766589 від 18.01.2023.
В матеріалах справи також міститься комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/14/16 від 14.01.2023, у розділі Є якого зазначено про видачу вантажу згідно даного акту та акту загальної форми №30056 від 18.01.2023. 
Зі змісту наявного у матеріалах справи технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) вагонні ваги на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, власником якої є Дніпровська дирекція залізничних перевезень вбачається, що ваги, на яких залізниця проводила переважування вантажу у вагонні №56394521, вагонні тензометричні, модифікація ЗВВТ – ВВЕТ-150-ТД.1-ЕП.2-ДП-С, номер під яким ЗЗВТ занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки У2270-06, виробник м. Харків НВП «ЕЛВА» ТОВ, дата прийняття в експлуатацію 26.12.2012, строк експлуатації, встановлений виробником для ЗВТ – 15 років, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію – 26.12.2012, міжповірочний інтервал ЗВВТ на місяць – 12, інтервал між оглядами-первірками ЗВВТ – 6 місяців. 
Позивач на підставі ст. 118, 122 Статуту залізниць України, у зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній №48167654, вагон № 56394521, нарахував відповідачу штраф у розмірі 198885,00 грн із розрахунку: провізна плата за накладною №48167654 за вагон №56394521, за всю відстань перевезення 39777,00 грн * 5, штраф = 198885,00 грн.
Несплата відповідачем штрафу зумовила звернення позивача до суду з вказаним позовом.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Згідно зі ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. 
Частиною 3 ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.
Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.
Згідно з пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Мін`юсті України 24.11.2000 за №863/5084 (із змінами та доповненнями), накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.
Таким чином, залізнична накладна №48167654 від 12.01.2023 року є належним підтвердженням виникнення договірних правовідносин з перевезення вантажу.
Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України «Про транспорт», Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 862/5083.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт» нормативно-правові акти, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).
Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.
Пунктом 2.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що представник відправника у графі 55 накладної «Правильність внесених відомостей підтверджую» вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.
У графі 55 накладної №48167654 від 12.01.2023 року зазначено, що правильність внесених даних підтверджує приймоздавальник вантажу та багажу Гончар Ольга Василівна (ЕЦП 12.01.2023). 
Статтею 37 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, та розділом V Правил оформлення перевізних документів передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.
Відповідно до графи 24 накладної №48167654 від 12.01.2023 року маса вантажу визначена відправником та дорівнює 556900, за відомістю вагонів маса вантажу у вагоні №56394521 складає 68900 кг (нетто).
Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору перевезення, апеляційний господарський суд вважає його належною у розумінні ст. 11, 509 Цивільного кодексу України та ст. 173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених такими правовідносинами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 2.6. розділу ІІ Правил оформлення перевізних документів якщо після оформлення перевізних документів на прийнятий до перевезення вантаж на станції відправлення була виявлена невідповідність між фактичною кількістю вантажу і зазначеною в перевізних документах, то відправник повинен привести фактичну кількість вантажу у відповідність до кількості, зазначеної в перевізних документах (довантажити, вивантажити), або оформити нові перевізні документи, зазначивши в них виявлену фактичну кількість вантажу. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.
Згідно зі статтею 52 Статуту маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.
Відповідно до положень статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. 
Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Частиною 2 статті 24 Статуту передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Частиною першою статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.
Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.
Згідно з п.2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності маси наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.
Відповідно до п. 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
В матеріалах справи міститься наказ Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти» від 05.01.2023, у якому зазначено, що у зв`язку з тим, що на станції Нижньодніпровськ-Вузол відсутні по штатному розкладу таких посад як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів є приймоздавальники вантажу та багажу – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інженера – ОСОБА_4 , приймальник поїздів – ОСОБА_5 , агенти з розшуку вантажу та багажу – ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . 
Як вбачається з комерційного акту №450003/14 від 14.01.2023, складеного станцією призначення Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, переважування вагона, яким засвідчено невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній вантажовідправником, був підписаний заст. ДС ОСОБА_8 , АРВ ОСОБА_7 та пр-здавальником ОСОБА_1 та складений у відповідності до вимог пред`явлених до його складання Правилами складання актів та є чинним.
Отже, допустимим доказом неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини 1 статті 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.
Відповідно до пункту 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.
Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом №442 від 31.07.2012р. Міністерства інфраструктури України та інших нормативно-правових актів.
Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, визначено, що ЗВВТ, які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (сторонні організації), підлягають обліку залізницями.
Згідно з відомостями у графі 26 залізничної накладної №48167654 зважування вантажу на станції відправлення здійснено на вагонних вагах (150 т), заводський №147 СВ 150000 В/1. Аналогічним способом визначалась маса вантажу й позивачем на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, дата прийняття в експлуатацію 26.12.2012, строк експлуатації, встановлений виробником для ЗВТ – 15 років, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію – 26.12.2012, міжповірочний інтервал ЗВВТ на місяць – 12, інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ – 6 місяців; ваги пройшли останню повірку 27.09.2022. Таким чином, станом на дату складання комерційного акту засіб вимірювальної техніки був повірений належним чином.
В матеріалах справи відсутні докази, що ставили б під сумнів достовірність показників зазначеного засобу ваговимірювальної техніки. При цьому, відповідач не заперечує невірне зазначення маси вантажу у накладній №48167654 по вагону№56394521.
З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку стосовного того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст. 76, 77 ГПК України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №56394521 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №48167654.
Відповідно до ст. 105 Статуту залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.
Відповідно до пункту 5.5 Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України.
Статтею 122 Статуту встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно зі статтею 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Тобто, чинне законодавство України пов`язує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.
Відповідач, звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення п`ятикратного розміру стягуваного штрафу, зазначив, що: своїми діями відповідачем не завдано збитків позивачу; розмір штрафу значно перевищує розмір вартості перевезення, провізної плати/доходу, які б він отримав; здійснення його господарської діяльності відбувається в безпосередній близькості до територій, де ведуться активні бойові дії у зв`язку зі збройною агресією проти України; наявний нестабільний фінансовий стан, стратегічна та соціальна значимість підприємства. 
Посилання відповідача на застосування ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, як на підставу для зменшення розміру штрафу, є безпідставними, виходячи з такого.
Відповідно до положень ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.
Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України за відсутності в законі переліку виняткових обставин господарський суд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе зменшення штрафу. 
Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки над розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тобто  не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Положення пункту 24 Статуту залізниць України встановлюють чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликані забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначають критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Заявлена до стягнення штрафна санкція має позадоговірну правову природу і випливає із положень Статуту залізниць України.
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. 
При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає, оскільки штраф має стягуватися з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків. 
Аналогічна за змістом правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зменшення розміру штрафу.
Суд також звертає увагу, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення розміру заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондує обов`язок сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.
За частиною 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Колегія суддів враховує, що сторони укладаючи договір перевезення вантажу погодилися із передбаченою законом відповідальністю за неправильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній. 
Статтями 1, 16 Закону України «Про транспорт» визначено, що транспорт є однією з найважливіших галузей суспільного виробництва і покликаний задовольняти потреби населення та суспільного виробництва в перевезеннях; підприємства транспорту зобов`язані забезпечувати безпеку життя і здоров`я громадян, безпеку експлуатації транспортних засобів, охорону навколишнього природного середовища.
Статтями 2, 11 Закону України «Про залізничний транспорт» залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях; діяльність залізничного транспорту, як частини єдиної транспортної системи країни, сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України; залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України; безпека руху - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення.
Так, навантаження вагону з перевищенням його вантажопідйомності (що має місце у даному випадку) фактично загрожує безпеці руху поїздів. З урахуванням цього, штраф за неправильно зазначену масу вантажу у випадку перевищення вантажопідйомності дисциплінує учасників даних відносин та має кінцеву мету забезпечення безпеки на транспорті.
За частиною 2 статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Водночас суд вважає недоведеним факт винятковості наведених відповідачем обставин, адже за матеріалами справи неправильне зазначення саме відповідачем відомостей про масу вантажу в накладній №48167654 у вагоні №56394521, за що було складено комерційний акт №450003/14 від 14.01.2023, приписами ст. 118, 122 Статуту залізниць передбачено нарахування штрафу саме відправнику.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не доведено наявність об`єктивних причин (в тому числі наявного нестабільного фінансового стану, здійснення господарської діяльності в безпосередній близькості до території активних бойових дій), які б перешкоджали йому сплатити суму нарахованих штрафних санкцій; не надано суду документів фінансової звітності, які б відображали загальний стан матеріального становища підприємства та його активів за певний обліковий період, що не дає можливість оцінити дійсне фінансове становище відповідача.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 21.08.2023 у справі №905/901/23 – без змін.
З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю “Шахта “Білозерська” залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 21.08.2023 у справі №905/901/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 03.11.2023. 

Головуючий суддя                                                                     О.О. Крестьянінов

Суддя                                                                                           В.О. Фоміна  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель