Номер провадження: 33/813/1394/23
Номер справи місцевого суду: 503/699/22 
Головуючий у першій інстанції Калашнікова Т.О. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13.10.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
 
за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

 
У червні 2022 року до Кодимського районного суду Одеської області від відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 172357 від 28.06.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Постановою судді Кодимського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. 
 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року та провадження по справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова судді першої інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, при неправильному застосуванні норм матеріального права. 
 
Так, апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно нього складений поліцейським 28.06.2022 року, адміністративна справа надійшла до районного суду 30.06.2022 року, проте станом на 28.06.2023 року відомості про розгляд даної справи та прийняття у справі будь-якого рішення були відсутні. Згідно відомостей ЄДРСР та листа Кодимського районного суду Одеської області № 01-01/811/2023 від 05.07.2023 року оскаржувана постанова від 19.05.2023 року створена та підписана електронним підписом судді 30.06.2023 року, надіслана та зареєстрована в ЄДРСР 30.06.2023 року, оприлюднена в ЄДРСР 03.07.2023 року. За таких підстав, скаржник наголошує, що мала місце штучно створена видимість ухвалення судом постанови відносно ОСОБА_1 протягом встановленого ч. 6 ст. 38 КУпАП строку, шляхом її фактичного ухвалення в строк не раніше 30.06.2023 року, але із зазначенням дати її ухвалення 19.05.2023 року. Тобто, на думку скаржника, дана постанова в порушення вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», КУпАП та інших підзаконних нормативних актів фактично винесена після 28.06.2023 року, а саме після закінчення встановленого ст. 38 КУпАП річного строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим з огляду на положення КУпАП суд повинен був прийняти постанову про закриття провадження у справі відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а не постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення з призначенням відповідного адміністративного стягнення. 
 
Крім того, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що належних та допустимих доказів керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння до суду надано не було, а наявні докази є неналежними та недопустимими, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та на роздруківці чек-талону результату проведення огляду на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу є записи про те, що скаржник від підпису та будь-яких пояснень відмовився, що також зафіксовано на долученому до протоколу відеозаписі, що свідчить про фактично висловлену ним незгоду з результатами проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупині транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. При цьому, незважаючи на відмову водія від підпису та пояснень, тобто на фактично висловлену незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, не зафіксовано жодної пропозиції поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, як і не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження зазначеного огляду в закладі охорони здоров`я. Таким чином, скаржник наголошує, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля була дотримана не в повній мірі, та в такому разі тільки відмова від проходження огляду в закладі охорони здоров`я або відповідний позитивний результат огляду в закладі охорони здоров`я міг бути підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не позитивний результат огляду за допомогою приладу, що зроблений на місці зупинки транспортного засобу, фактична незгода з яким мала місце. 
 
У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи заздалегідь на засоби для оперативного зв`язку, що вказані апелянтом в апеляційній скарзі, клопотань або заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не подавав. 
 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
 
За таких підстав апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
 
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
 
Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
 
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
 
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
 
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
 
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
 
Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
 
Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
 
З положень ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
 
Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
 
Зокрема, положення п. 5 Порядку № 1103 встановлюють, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
 
Пункт 8 Порядку № 1103 передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
 
Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
 
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
 
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
 
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
 
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
 
-        протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 172357 від 28.06.2022 року, згідного якого водій ОСОБА_1 28.06.2022 року о 01 год. 00 хв. в с. Серби Подільського району Одеської області по вул. Центральній керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» 110307, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер 6820, що підтверджується тестом № 1329 від 28.06.2022 року. Результат огляду склав – 2,38 ‰. Вказані дії водія ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 130 ч. 1 КУпАП. Від підпису протоколу та надання пояснень за фактом керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився (а. с. 2);
 
-        роздруківка (чек) газоаналізатора Драгер 6820, з якого встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 28.06.2022 року о 01:09 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Драгер 6820, прилад № ARLH-0165, принтер № ARLH-0167, останнє калібрування – грудень 2021 року. Тест № 1329 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 2,38 ‰. Від підпису чеку ОСОБА_1 відмовився ( а. с. 4);
 
-        акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими проведений за допомогою газоаналізатора, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: почервоніння обличчя, не стійка хода, явний запах алкоголю з порожнини рота. Результат огляду на стан сп`яніння склав 2,38 ‰. Від підпису акту ОСОБА_1 відмовився (а. с. 5);
 
- рапорт, складений 28.06.2022 року інспектором СРПП ВПД №1 (м. Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області на ім`я Начальника ВПД №1 (м. Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області, з якого встановлено, що 28.06.2022 року близько 01 год. ночі було здійснено патрулювання вуличної мережі с. Серби Кодимської територіальної громади у складі мобільної групи поліцейських. В ході патрулювання було зупинено автомобіль марки «ЗАЗ» 110307, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , житель м. Кодима, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Останньому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на приладі Драгер в установленому законом порядку. Тест показав 2,38 ‰. Під час складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 громадянин ОСОБА_1 надавати будь-які пояснення відмовився, пославшись на ст. 63 Конституції України (а. с. 6);
 
- довідка Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 29.06.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 26.05.2005 року (а. с. 7); 
 
-        диск з відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейських, на якому зафіксовано: факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «ЗАЗ» 110307, номерний знак НОМЕР_1 , та його зупинку поліцейськими на даному автомобілі у темну пору доби. В ході спілкування поліцейських з ОСОБА_1 здійснено огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. При цьому поліцейській роз`яснив ОСОБА_1 порядок використання приладу та надав можливість впевнитись у цілісності упаковки мундштука для приладку. Після здійснення ОСОБА_1 продування в прилад, результат огляду склав 2,38 ‰ при законодавчо дозволеній нормі 0.2 ‰, про що повідомлено водію. Також ОСОБА_1 поліцейським докладено зміст складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та запропоновано підписати цей протокол та надати свої пояснення, від чого ОСОБА_1 відмовився (а.с. 8).
 
Апеляційний суд звертає увагу, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
 
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 28.06.2022 року ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що належних та допустимих доказів керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять, оскільки від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів, а також від надання будь-яких пояснень апелянт відмовився, що вказує на його незгоду з результатом проведеного на місці зупинки огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 пройти такий огляд в медичному закладі, що вказує на порушення вимог ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим проведений огляд вважається недійним. 
 
Апеляційний суд не може погодитися з такими доводами апеляційної скарги, у зв`язку з тим, що дослідженням відеозапису, на якому зафіксовано правопорушення, та який є об`єктивним доказом у справі, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи, й який здійснений відповідно ст. 30 Закону України «Про національну поліцію», ст. 251, 266 КУпАП, встановлено, що ОСОБА_1 поліцейськими повідомлено результат пройденого ним огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгеру та зазначено, що він перевищив законодавчого дозволену норму вмісту алкоголю в крові, роз`яснено зміст протоколу про адміністративне правопорушення, запропоновано його підписати та надати свої пояснення. Між тим, ОСОБА_1 від підпису та надання пояснень відмовився. З відеозапису не встановлено, що ОСОБА_1 висловлював свої заперечення щодо отриманого результату огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгеру, а так само ОСОБА_1 не виказав таку незгоду і письмово в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, вказуючи про порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП, під час судового розгляду справи апелянт не вказав, що звертався зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів. 
 
За таких обставин, зазначені доводи апеляційної скарги, що не узгоджуються з матеріалами справи, розцінюються апеляційним судом як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та до уваги судом не приймаються.
 
Стосовно тверджень апелянта про порушення районним судом норм процесуального права, а саме ухвалення постанови про визнання особи винною після закінчення строку накладення адміністративного стягнення, то апеляційний суд виходить з наступного. 
 
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається КУпАП та іншими законами України (ч. 2 ст. 246 КУпАП).
 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, що згідно ч. 1 ст. 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду справи.
 
У статті 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
 
Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
 
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
 
Як встановлено в ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. 
 
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.
 
За загальним правилом, судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
 
В ч. 3 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» встановлено, що суд загальної юрисдикції вносить до ЄДРСР всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.
 
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого Рішення Вищої ради правосуддя 19.04.2018 року № 1200/0/15-18 (далі – Порядок ведення ЄДРСР), електронний примірник судового рішення або окремої думки судді виготовляється судом в автоматизованій системі документообігу суду (далі - АСДС) у день ухвалення судового рішення або виготовлення його повного тексту в паперовій формі, підписується кваліфікованим електронним підписом (далі - КЕП) судді, який ухвалив таке судове рішення, а в разі колегіального розгляду - КЕП усіх суддів, що входять до складу колегії, та зберігається у стані, що унеможливлює його подальше коригування.
 
Електронний примірник судового рішення або окремої думки судді оприлюднюється шляхом надсилання до Реєстру у день його виготовлення засобами АСДС (п. 1 розділу ІІІ Порядку ведення ЄДРСР).
 
Обов`язок щодо своєчасного надсилання електронних примірників судового рішення та окремої думки судді для їх внесення до Реєстру шляхом формування та підписання відповідного електронного примірника в АСДС покладається на суддю (суддю-доповідача), який ухвалив таке рішення (п. 1 розділу Х Порядку ведення ЄДРСР).
 
Правове регулювання відносин, пов`язаних із функціонуванням АСДС, здійснюється Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішення Ради суддів України від 02.04.2015 року № 25 (далі – Положення про АСДС). 
 
Пункт 1.2.1 розділу І Положення про АСДС визначає, що судове рішення – це процесуальний документ, постановлений судом під час розгляду судової справи на будь-якій стадії судового процесу (ухвала, рішення, вирок, постанова, судовий наказ, окрема думка судді тощо).
 
Положення про АСДС визначає порядок функціонування АСДС в судах загальної юрисдикції, яка забезпечує, зокрема виготовлення та збереження оригіналів електронних документів суду, видачу копій судових рішень, виконавчих документів на підставі наявних у автоматизованій системі даних (п. 1.3.1 розділу І Положення про АСДС).
 
Згідно п. 1.4.3 розділу І Положення про АСДС у місцевих та апеляційних загальних судах (крім апеляційного суду міста Києва) використовується комп`ютерна програма «Д-3», розроблена адміністратором автоматизованої системи для загальних судів.
 
Відповідно до положень розділу ІІ Положення про АСДС, АСДС забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в суді, а саме: реєстрацію та розподіл вхідної кореспонденції, реєстрацію вихідної кореспонденції, а також внутрішніх документів суду; розподіл судових справ між суддями (колегіями суддів), визначення запасного судді, слідчого судді, присяжних та народних засідателів; реєстрацію процесуальних дій та документів у судовій справі; використання ЕЦП для підписання оригіналу електронного документа суду; виготовлення та видачу копій судових рішень та виконавчих документів на підставі даних, що містяться в автоматизованій системі, в тому числі надсилання засобами електронного зв`язку оригіналів електронних судових рішень; зберігання текстів судових рішень та інших документів, створених у автоматизованій системі; відправку оригіналів електронних судових рішень до ЄДРСР; надання в установленому законом порядку інформації про стан розгляду судових справ; надсилання оригіналів електронних документів суду до державних реєстрів та інформаційних систем інших державних органів і установ тощо.
 
Пунктом 2.9.1 Положення про АСДС, зокрема, передбачено, що електронні примірники судових рішень створюються в автоматизованій системі із застосуванням вбудованого редактору текстів з використанням спеціальних шаблонів, які передбачають використання відповідних полів вводу показників із переліку відомостей про судову справу (перелік показників передбачається змістом кожного окремого документа). Електронний примірник кожного документа зберігається в автоматизованій системі в стані «Оригінал» та засвідчується ЕЦП особи, яка підписала цей документ. Доступ для коригування зазначених документів автоматично блокується автоматизованою системою. У такий спосіб створюються оригінали електронних документів суду, які зберігаються в базі даних АСДС та надсилаються в автоматичному режимі до центральної бази даних автоматизованої системи.
 
Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави вважати, що після ухвалення судового рішення по справі або виготовлення його повного тексту в паперовій формі суддя виготовляє електронний примірник цього рішення за допомогою АСДС, який підписується електронним підписом судді, і не пізніше наступного дня після його виготовлення і підписання надсилає до ЄДРСР для його оприлюднення на сайті реєстру. 
 
Матеріалами справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 172357 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складний поліцейським 28.06.2022 року. Після надходження матеріалів справи до Кодимського районного суду Одеської області справа до розгляду призначалась декілька разів, в тому числі і на 10-00 год. 19.05.2023 року. 
 
Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ухвалена суддею Кодимського районного суду Одеської області Калашніковою Т.О. 19.05.2023 року у судовому засіданні за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а. с. 16-19).
 
Проте, апелянт в апеляційній скарзі наголошує, що оскаржувана постанова ухвалена районним судом 30.06.2023 року, після закінчення строку для накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 6 ст. 130 КУпАП, оскільки така постанова підписана електронним підписом судді та надіслана до ЄДРСР 30.06.2023 року.
 
З листа Кодимського районного суду Одеської області № 01-01/811/2023 року від 05.07.2023 року постанова по справі про адміністративне правопорушення № 503/699/22 від 19.05.2023 року згідно даних КП «Д-3» перевірена та підписана суддею 30.06.2023 року, згідно даних ЄДРСР постанова надіслана та зареєстрована 30.06.2023 року, оприлюднена 03.07.2023 року (а. с. 22).
 
Дата надіслана судом до реєстру 30.06.2023 року та дата оприлюднення постанови на сайті реєстру 03.07.2023 року також підтверджена відомостями з ЄДРСР.
 
Під час апеляційного провадження з метою перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом здійснено запити до Кодимського районного суду Одеської та до ДП «Інформаційні судові системи».
 
Згідно відповіді Кодимського районного суду Одеської області № 01-01/1038/23-Вих. від 07.09.2023 року встановлено, що відповідно до табеля обліку робочого часу за травень 2023 року суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О. 19 травня 2023 року була присутня на робочому місці. Про що свідчить, зокрема, факт постановлення в судовому засіданні і надіслання до ЄДРСР суддею Калашніковою Т.О. 19 травня 2023 року ухвали по справі № 503/1085/22. Перешкоди для здійснення судочинства в Кодимському районному суді Одеської області 19 травня 2023 року, зокрема з підстав недопустимості ігнорування сигналів повітряної тривоги, у зв`язку з увімкненням у м. Кодимі Одеської області сигналу оповіщення населення про загрозу атаки з повітря, були відсутні. В АСДС постанова по справі № 503/699/22 була підписана кваліфікованим електронним підписом судді Калашнікової Т.О. 30.06.2023 року о 12 год. 29 хв. Дата створення шаблону постанови в АСДС не відображається, оскільки після підписання постанови відображається дата останньої зміни та дата корегування - 30.06.2023 року (а. с. 42-43).
 
Як встановлено з відповіді ДП «Інформаційні судові системи» № 3372/3/08-50-23, в результаті проведеного ДП «Інформаційні судові системи» аналізу даних, які містяться в центральній базі даних автоматизованої системи документообігу суду Кодимського районного суду Одеської області, було встановлено, що документ «Постанова» з датою документа 19.05.2023 року по справі №503/699/22 (провадження № 3/503/12/23) Кодимського районного суду Одеської області було створено 29.06.2023 року о 13:34. Інформація щодо створення судових повісток по справі №503/699/22 (провадження № 3/503/12/23) Кодимського районного суду Одеської області після 19.05.2023 року відсутня (а.с. 51-52).
 
З огляду на встановлене та вищевказані положення законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції в межах строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП, тобто 19.05.2023 року. Проте, у порушення вимог чинного законодавства електронний примірник цієї постанови виготовлений суддею в АСДС та надісланий до ЄДРСР лише 30.06.2023 року, тобто у термін, що значно перевищує законодавчо встановлений строк для надсилання судового рішення до ЄДРСР. 
 
Дані обставини не можуть слугувати підставою для скасування правильної по суті постанови суду першої інстанції, оскільки не вказують на неправильність встановлених в ній обставин справи та про розгляд судом справи та накладення адміністративного стягнення після закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, проте посягають на порушення права особи на можливість оскарження такого рішення в суді вищої інстанції у передбачений законом строк без необхідності його поновлення.
 
Разом з тим, постановою Одеського апеляційного суду від 31.08.2023 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження постанови судді Кодимського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року, тобто баланс щодо дотримання прав особи на оскарження судового рішення був відновлений. 
 
Доводи апеляційної скарги про ухвалення районним судом постанови про визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення після закінчення передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП строків накладення стягнення, у зв`язку з чим наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому відхиляються апеляційним судом. 
 
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
 
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
 
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
 
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
 
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
 
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
 
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –

 
П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року - залишити без змін. 
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Повний текст постанови складено: 06.11.2023 року. 

 
       Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.М. Таварткіладзе