КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа № 359/4512/23                                   Головуючий у 1 інстанції: Борець Є.О.
Провадження №22-ц/824/13568/2023          Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р
 
12 грудня 2023 року                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                                  Гаращенка Д.Р.
суддів                                                      Олійника В.І., Сушко Л.П.,
при секретарі                                                     Дуб С.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Діденка Володимира Євгеновича поданої в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , про встановлення фактів розірвання та укладення шлюбів,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
В травні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про встановлення фактів розірвання та укладення шлюбів.
В обґрунтування заяви зазначили, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 
28 березня 2017 року шлюб між ними був розірваний. 
29 квітня 2017 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 . 
Посилались на те, що під час розірвання шлюбу та укладення нового шлюбу обидві події були зареєстровані в Сакському районному відділі запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції республіки Крим (далі - РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК), який вважається незаконним органом, що діє на тимчасово окупованій території України. 
При зверненні до Бориспільського ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відмовив у проведенні державної реєстрації відповідних змін у сімейному стані заявників, тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд встановити факт, що 28 березня 2017 року ОСОБА_1 розірвав шлюб з ОСОБА_3 , про що Сакським РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК був складений відповідний актовий запис №87; а також факт, що 29 квітня 2017 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований в Сакському РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК, про що був складений відповідний актовий запис №120.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2023 року у задоволенні заяви було відмовлено.
 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 01 серпня 2023 року адвокат Діденко В.Є. - представник  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2023 року та ухвалити нове про задоволення заяви про встановлення фактів розірвання та укладення шлюбу. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі № 759/1443/22, в якій зазначено, що документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України.
Зазначають, що висновок суду першої інстанції про те, що Сакський відділ РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК не є органом створеним у встановленому законодавством порядку, уповноваженим на здійснення державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема актів укладення та розірвання шлюбів між громадянами України. Тому реєстрація Сакським РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають юридичного значення, так як він суперечить Намібійським виняткам, які в подальшому розвинені у рішеннях ЕСПЛ. 
Підстава з якої суд першої інстанції відмовив в задоволені заяви посилаючись на те, що відповідні зміни до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» внесені Законом від 21 квітня 2022 року, задовго до розірвання шлюбу та укладання нового шлюбу і тому ця норма не поширюється на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим законом не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
 
У судовому засіданні адвокат Діденко В.Є. - представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати. 
Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 28 вересня 2013 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_4 шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС РС Сакського МРУЮ в АР Крим, про що був складений відповідний актовий запис №232. 
Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 взяла прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 вересня 2013 року (а.с.14).
28 березня 2017 року ОСОБА_1 розірвав шлюб з ОСОБА_3 , про що Сакським РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК було внесено відповідний актовий запис №87, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11 квітня 2017 року (а.с.15).
29 квітня 2017 року ОСОБА_1 шлюб уклав з ОСОБА_2 , зареєстрований в Сакському РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК, про що було внесено відповідний актовий запис №120, що підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 29 квітня 2017 року (а.с.20).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка ОСОБА_6 . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії № НОМЕР_4 від 20 березня 2018 року, серії НОМЕР_5 від 15 жовтня 2020 року та серії НОМЕР_6 від 7 лютого 2023 року (а.с.42-44), а також копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2018 року (а.с.46), копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2020 року (а.с.47) та копією рішення Личаківського районного суду м. Львова від 3 лютого 2023 року (а.с.48-51).
Правовідносини, що є предметом судового розгляду, регулюються главою 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, главою 3 «Загальні положення» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України та Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що Сакський РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК не є органом, створеним у встановленому законом порядку, уповноваженим на здійснення державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема актів укладення та розірвання шлюбів між громадянами України. Тому реєстрація Сакським РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають юридичного значення. 
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі №369/7885/21 (провадження №61-9273св22), зі змісту якої вбачається, що заявники, знаючи про правові наслідки укладення шлюбу на тимчасово окупованій території, не скористались своїм правом на подачу заяви про реєстрацію шлюбу до будь-якого українського органу державної реєстрації актів цивільного стану. Правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту державної реєстрації шлюбу відсутні, оскільки укладення шлюбу на тимчасово окупованій території України не створює юридичних наслідків і обов`язків та не може визнаватись на території інших держав, зокрема і в Україні.
Законом України №2217-IX від 21 квітня 2022 року було внесено зміну до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої документи, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, є дійсними та створюють правові наслідки. Однак Закон України №2217-IX від 21 квітня 2022 року набрав чинність лише 7 травня 2022 року, тоді як ОСОБА_1 розірвав шлюб з ОСОБА_3 
28 березня 2017 року та уклав новий шлюб з ОСОБА_2 29 квітня 2017 року. У зв`язку з тим, що Прикінцеві положення Закону України №2217-IX від 21 квітня 2022 року не передбачають зворотної дії у часі, вказаний Закон та внесена ним зміна до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не поширюються на спірні правовідносини, що виникли задовго до набрання чинності Законом України №2217-IX від 21 квітня 2022 року.
З огляду на це суд першої інстанції дійшов переконання щодо відсутності підстав для встановлення юридичного факту розірвання шлюбу 28 березня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , про що Сакським РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК було внесено відповідний актовий запис №87; а також юридичного факту реєстрації шлюбу 29 квітня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , який було зареєстровано в Сакському РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК, про що було внесено відповідний актовий запис №120. 
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У статті 315 ЦПК України закріплено, що у судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Звертаючись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначали мету для встановлення юридичних фактів розірвання та реєстрації шлюбів, є поновлення актових записів та отримання свідоцтва про шлюб згідно законодавства України.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів вказує, що мета звернення із заявою яка полягає у поновленні актових записів про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 та укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не є можливим у зв`язку з тим, що вказані актові записи не складались органами реєстрації актів цивільного стану України, а їх було зроблено на тимчасово окупованій території.
Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Питання державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі їх поновлення, врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку (частина третя статті 9 цього Закону).
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.
За правилом частини першої статті 12 вищевказаного Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.
Частинами першою - третьою статті 23 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону.
Заява про поновлення актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.
Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення.
Згідно пункту 3 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 із змінами та доповненнями, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.
Як передбачено пунктом 3 розділу ІІ зазначених Правил для державної реєстрації актів цивільного стану подаються заява, документи чи у випадку, передбаченому абзацами п`ятими, сьомим цього пункту, у відповідній заяві зазначаються відомості про документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, зокрема, рішення суду про встановлення факту реєстрації шлюбу.
Натомість, у відповідності до пункту 1.2 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів.
Системний аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що якщо рішенням суду встановлено факт, що має юридичне значення, зокрема, факт реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території України, відповідний актовий запис не поновлюється, оскільки первинний актовий запис не складався органом державної реєстрації актів цивільного стану, утвореним відповідно до Конституції та законів України, а за місцем звернення заявника відділом державної реєстрації актів цивільного стану України проводиться державна реєстрація акту цивільного стану шляхом складення актового запису про укладення шлюбу.
При цьому суд не може підміняти державний орган, приймаючи рішення, та вирішувати питання, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до пункту 3.17 розділу ІІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, рішення суду про встановлення факту народження, смерті в певний час, постановлене судом у разі неможливості їх реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, є підставою для державної реєстрації таких фактів.
Щодо поновлення актових записів про шлюб та розірвання шлюбу змін до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» не внесено.
Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні заявником правовідносин, які склалися, та положень чинного законодавства, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При цьому колегія суддів наголошує, що з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України", яким, зокрема, частину третю статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" доповнено, документи, що підтверджують факт реєстрації шлюбу особи на тимчасово окупованій території, не є недійсними.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Діденка Володимира Євгеновича поданої в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                       В.І. Олійник
 
                                                                                                Л.П. Сушко