ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6940/22  Номер провадження 22-ц/814/2839/23	Головуючий у 1-й інстанції Гончаренко О.В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року 	м. Полтава	

 Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Триголова В.М., Пікуля В.П.
за участю секретаря: Філоненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою  ОСОБА_1   про забезпечення позову у справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 січня 2023 року, 
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука знаходиться цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Одночасно з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно будівлі адміністративного спортивно-оздоровчого та житлового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви зазначає, що він є власником нерухомого майна будівлі адміністративного спортивно-оздоровчого та житлового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В 2008 році ним було укладено кредитний договір із ПАТ «Ерсте Банк» на суму 200000 дол. США та договір іпотеки, за умовами якого з метою забезпечення виконання зобов`язань банку було передано в іпотеку вказане нежитлове приміщення. В результаті незаконних дій з 2012 року шляхом укладення договір про відступлення права вимоги та договорів купівлі-продажу позивач був позбавлений права власності на вказаний об`єкт нерухомості. У зв`язку з чим ним подано позов про витребування майна з чужого незаконного володіння. Посилаючись на вказані обставини, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно будівлю адміністративного спортивно-оздоровчого та житлового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 січня 2023 рокув задоволенні заяви відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що позивачем подано позов про захист своїх прав через значний проміжок часу з моменту виникнення спірних правовідносин у 2008-2012 роках, а також не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчиняються дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна та те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого апеляційну скаргу подав його представник – ОСОБА_3 , в якій просить ухвалу суду скасувати, прийняти нове судове рішення, яким заяву задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що майно, яке ОСОБА_1 просить суд витребувати у ОСОБА_2 вже декілька разів було відчужене і змінило власників - спочатку було укладено Договір купівлі-продажу між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Верум нерухомість», потім спірне майно було продано Товариством з обмеженою відповідальністю «Верум нерухомість» ОСОБА_4 , а той в свою чергу, подарував його ОСОБА_2 . Тобто, було вчинено ряд правочинів, направлених на незаконне позбавлення ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення з подальшим переоформленням права власності на підставних осіб.
Вказує, що на даний час існує досить висока вірогідність того, що кінцевий «власник» даного майна з метою недопущення повернення спірного майна у власність позивача може вчинити також, в свою чергу, ряд правочинів, направлених на відчуження такого майна на користь інших осіб. Та більше того, про намагання відповідача будь-якою ціною позбавити позивача можливості повернути належне йому майно свідчать звернення до суду ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Предмет іпотеки у даному спорі є нежитлові будівлі належні позивачу.
Крім того, спірний обєкт нерухомості відповідачем передано на 30 років в оренду ОСОБА_6 .
       Тобто, відповідач вже вчинив ряд сумнівних правочинів направлених на легалізацію незаконного позбавлення позивача права власності на майно.
       Відзив на апеляційну скаргу подав ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення так як вважає її недостатньо обгрунтованою.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Верховний Суд у постанові від 08 червня 2022 року (справа № 658/485/21) зауважує, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли наслідком невжиття заходів забезпечення позову є неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає інтереси як позивача, так і відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що предметом позову по даній цивільній справі є витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна: будівлі адміністративного спортивно-оздоровчого та житлового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, а також зі змісту позовної заяви випливає, що між сторонами виник спір щодо законності набуття ОСОБА_2 права власності на вказане нежитлове приміщення, яке було відчужене декілька разів: укладено Договір купівлі-продажу між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Верум нерухомість», потім спірне майно було продано Товариством з обмеженою відповідальністю «Верум нерухомість» ОСОБА_4 , а той в свою чергу, подарував його ОСОБА_2 . (а.с. 10-39)
Вказане свідчить про обґрунтованість імовірності припущень, що нежитлове приміщення і надалі може бути відчужено до вирішення судом цього спору.
З цих підстав колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги про можливу загрозу виконання відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання позитивного рішення суду у разі доведеності позовних вимог.
Окрім того, накладення арешту носить тимчасовий характер, не порушує право власності жодного із учасників цієї справи, та у разі визнання судом позовних вимог непідтвердженими, арешт підлягає зняттю за заявою заінтересованої сторони.
Посилання суду на те, що пройшов значний проміжок часу до дня звернення до суду, не є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, а є предметом розгляду справи по суті.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заявник просить накласти арешт на все майно відповідача, так як ОСОБА_1 просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту лише на спірні приміщення.
Отже, обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки лише перешкоджає відповідачу відчужувати спірне майно на час розгляду даної справи, однак не обмежує власника володіти і користуватися ним.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 січня 2023 року – скасувати, задовольнити заяву  ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накласти арешт нанерухоме майно - Будівлю адміністративного спортивно-оздоровчого та житлового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 січня 2023 року – скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову – задовольнити.
Накласти арешт нанерухоме майно - Будівлю адміністративного спортивно-оздоровчого та житлового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 11.10.2023

Головуючий суддя                                                  Т.В. Одринська

Судді:                                                                              В.М. Триголов 

                                                                                        В.П. Пікуль