УХВАЛА
        
23 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 128/507/22
провадження № 61-13480ск23 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінекс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії,
 
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2023 року визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року є зловживанням процесуальними правами та повернено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року.
У жовтні 2022 року  ОСОБА_1  звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1  про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, запропоновано сплатити судовий збір та надати до суду копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року повернено у зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги.
22 березня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року повернено заявнику, оскільки вона не підписана особою, яка її подає.
20 червня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, запропоновано подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та зазначити обґрунтовані підстави такого поновлення.
Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року повернено заявнику у зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги.
У вересні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року скасувати й передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що до касаційної скарги додаються такі документи: касаційна скарга та заява про звільнення від сплати судового збору, проте такі документи відсутні.
Заявник у касаційні скарзі не порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. 
Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Європейський суд з прав людини зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.
Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Виняток з наведеного загального правила статті 127 ЦПК України викладено в частині третій статті 394 ЦПК України, відповідно до якої незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
З огляду на зміст частини третьої статті 394 ЦПК України Верховний Суд зазначає, що поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження не має правового значення та строк не підлягає поновленню за жодних умов, крім тих, що зазначені у пунктах 1 і 2 цієї частини статті.
Тому заявнику необхідно обґрунтувати та довести винятки для звернення з касаційною скаргою за спливом річного строку з дня складення повного тексту судового рішення, яке він оскаржує в касаційному порядку. Таке обґрунтування має бути безумовно переконливим з наданням відповідних доказів.
Безпідставне поновлення процесуального строку на касаційне оскарження є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, заявник не сплатив судовий збір за розгляд касаційної скарги. 
Враховуючи те, що заявник оскаржує процесуальну ухвалу суду апеляційної інстанції, йому необхідно сплатити судовий збір відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481,00 грн. 
Тому розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 
496,2 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.
Заявник, у додатках до касаційної скарги зазначає, що додає заяву про звільнення від сплати судового збору разом з додатком. 
Верховний Суд склав акт від 14 вересня 2023 року № 1164 про те, що під час розкриття конверту виявлено відсутність документів, зазначених у додатках до касаційної скарги, а саме: касаційна скарга та заява про звільнення від сплати судового збору з додатками. 
Заявнику необхідно сплатити судовий збір або надати заяву про звільнення від сплати судового збору, а також документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору за подання та розгляд касаційної скарги відповідно до закону.
Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявником не виконано вимоги пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме: не додано копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Враховуючи викладене, заявнику необхідно обґрунтувати обставини передбачені пунктами 1 та 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, та надати відповідні письмові докази, на підтвердження пропуску строку на касаційне оскарження; сплатити судовий збір або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору за подання та розгляд касаційної скарги відповідно до закону та надати копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
За умови усунення недоліків касаційної скарги Верховний Суд викладе мотиви і висновки щодо відводу суддів, яким ОСОБА_1 заявив відвід у цій касаційній скарзі.
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                              А. С. Олійник