П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
19 грудня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/883/23	

                                                                                                                                                                   Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О. 
                                                                                                                                                                   Місце ухвалення: м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –   Лук`янчук О.В.
суддів             –   Бітова А.І.
–   Ступакової І.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, в якому просить:
визнати протиправною відмову відповідача в зарахуванні позивачу пільгової вислуги років до календарної вислуги років та до стажу служби в органах внутрішніх справ і Національній поліції України;
зобов`язати відповідача здiйснити перерахунок та зарахувати позивачу відповідно до ст. 12 ЗУ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та п. 3 постанови КМУ “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій i грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького i рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей” вiд 17 липня 1992 р. № 393 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за перiоди з 22.03.2004-13.02.2006 р.р.; 13.02.2006-13.03.2006 р.р., 13.03.2006-25.10.2010 р.р., в загальній кількості 3 роки 3 місяці 16 днів в пільговому обчисленні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому в пільговому обчисленні вислуги років, що порушує його право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області задоволено.
Визнано відмову Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області в зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до календарної вислуги років та до стажу служби в органах внутрішніх справ, протиправною.
Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області  здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 відповідно до ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій i грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького i рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей” вiд 17 липня 1992 р. № 393 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, за перiоди служби з 22.03.2004-13.02.2006 р.р.; 13.02.2006-13.03.2006 р.р., 13.03.2006-25.10.2010 р.р., в загальній кількості 3 роки 3 місяці 16 днів в пільговому обчисленні.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незастосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та надання висновків, що не відповідають викладеним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В своїй скарзі, апелянт зазначає, що   вислуги у мінімально визначеному Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” розмірі позивач не має, а тому права на призначення пенсії за вислугу років за цим законом не здобув. Вказує, що ОСОБА_1 звільнився з ОВС 06.11.2015, а тому повинен мати календарну вислугу років - 22р. 06 міс, а тому навіть зарахування пільгової вислуги років, яку хоче позивач зарахувати до календарної, встановленої наказом УМВС від 06.11.2015 № 321 о/с, позивач не буде мати право на пенсію, оскільки така складатиме 19 р.02 міс. 14 дн. Таким чином, ОСОБА_1 права на пенсію на підставі п «а» ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” не має. Також вказує, що згідно паспортних даних ОСОБА_1 народжений - 02.09.1978 року та момент звільнення з ОВС у листопаді 2015 мав вік у розмірі - 37 повних років. До того ж не мав достатнього 12,6 років страхового стажу до початку служби в ОВС, щоб мати право на пенсію за п. «б» ст. 12 Закону.
Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311  КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 19.04.2003 р. до 06.11.2015 р.
06.11.2015 р. позивача звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штату.     
Відповідно до довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 28.08.2020 р., протягом строку служби ОСОБА_1 перебував на посадах:
19.04.2003-14.07.2003 р.р. слухач курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів внутрішніх справ Одеського юридичного інституту Національного університету внутрішніх справ;
14.07.2003-22.03.2004 р.р. слідчий слідчого відділу Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області;
22.03.2004-13.02.2006 р.р. заступник начальника приймальника-розподільника для неповнолітніх УМВС України в Миколаївській областi;
13.02.2006-13.03.2006 р.р. вихователь приймальника-розподільника для неповнолітніх УМВС України в Миколаївській областi;
13.03.2006-25.10.2010 р.р. заступник начальника приймальника-розподільника для неповнолітніх УМВС України в Миколаївській областi;
25.10.2010-01.02.2011 р.р. старший інспектор інспекторського відділу штабу УМВС України в Миколаївській областi;
01.02.2011-25.06.2013 р.р. помічник начальника чергової частини - оперативний черговий штабу ММУ УМВС України в Миколаївській області;
25.06.2013-06.11.2015 р.р. помічник начальника чергової частини - оперативний черговий чергової частини штабу УМВС України в Миколаївській області;
Календарна вислуга ОСОБА_1 складає 12 років 6 місяців 17 днів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2007 р. № 1144 “Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393”, підпункт “в” пункту 3 останньої постанови, який передбачає зарахування до вислуги років для визначення розміру пенсії на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за півтора місяця, було доповнено новим абзацом такого змісту: “час проходження     служби особами     рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах кримінальної міліції у справах неповнолітніх, кримінальної  міліції у справах дітей, боротьби з незаконним обігом  наркотиків та боротьби із злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.”.                 
З урахуванням наведеної норми, чинної на час здобуття позивачем пільгового стажу, до його вислуги років на пільгових умовах 1,5 мiсяця за кожен мiсяць служби, зараховуються наступні періоди служби:
22.03.2004-13.02.2006 р.р. заступник начальника приймальника-розподільника для неповнолітніх УМВС України в Миколаївській областi;
13.02.2006-13.03.2006 р.р. вихователь приймальника-розподільника для неповнолітніх УМВС України в Миколаївській областi;
13.03.2006-25.10.2010 р.р. заступник начальника приймальника-розподільника для неповнолітніх УМВС України в Миколаївській областi.
Пільгова вислуга позивача за перераховані періоди складає 3 роки 3 місяці 16 днів.
23.01.2023 р. позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС через свого адвоката із запитом, в якому просив здійснити перерахунок та зарахувати вислугу в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, сформовану за періоди з 22.03.2004-25.10.2010 р.р. у загальній кількості 3 роки 3 місяці 16 днів відповідно до довідки від 28.08.2020 р., сформованої на підставі архівної особової справи № 30480.
27.01.2023 р. адвокатом позивача була отримана відповідь відповідача про відсутність підстав для задоволення запиту, яка мотивована тим, що позивач не має права на призначення пенсії згідно з Законом України “Про пенсійне забезпечення осiб, звiльнених з вiйськової служби, та деяких інших осіб”, так як у нього відсутня необхідна календарна вислуга років. Стосовно можливості включення пільгової вислуги poкiв до календарної, позивачу було роз`яснено, що така можливість законодавством не передбачена.
Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Спір у цій справі виник з приводу відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати звільненому в 2015 році працівнику ОВС відповідно до  ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»  та  п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»  вислуги років в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.
Статтею 12 Закону №2262-ХІІ  встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких в є наявність певної вислуги років.
Так, відповідно до п. «а» ч.1  ст.12 Закону №2262-ХІІ  пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з»  статті 1-2 цього Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.
Стаття 17-1 Закону №2262-ХІІ  передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок визначено  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393, пункт 1 якого визначає види служби, які зараховуються до вислуги років для призначення відповідно до  Закону №2262-XII  пенсій за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Пунктом 3 Порядку №393 (у редакції станом на дату звільнення позивача з ОВС) передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
При цьому, колегія суддів враховує, що Порядок №393 прийнятий на виконання  Закону №2262-XII  і його положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.
У постанові від 03.03.2021р. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018р. у справі №725/1959/17, від 27.03.2018р. у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм  Закону №2262-XII  у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є  Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Закон №2262-ХІІ  як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Визначення у  Законі №2262-XII  вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4  статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
Передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII  пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанови №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021р. у справі №480/4241/18.
У справі № 805/3923/18-а Верховний Суд прийшов до висновків, що для набуття права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-XII, враховується як календарна, так і пільгова вислуга років в сукупності.
А відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що станом на дату звільнення з ОВС він має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку в цілях призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту «а» ч.1  ст.12 Закону №2262-XII.
При цьому, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта в частині наявності або відсутності права на призначення пенсії колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в даному випадку предметом спору є наявність підстав для обрахування вислуги років в пільговому розрахунку відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 та Закону.
Що ж до посилань апелянта на те, що ним не порушено прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку, то колегія суддів їх відхиляє, оскільки функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів Інструкцією №760 покладено на уповноважені структурні підрозділи МВС України, яким у даному випадку є Департамент пенсійних питань та соціального захисту (наказ МВС України від 18.04.2022р. №219).
Таким чином, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Відповідно до пункту першого частини першої   статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів  статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5  ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5  ст.328 КАС України.                                                                                       
                                                              Повний текст судового рішення виготовлений 19 грудня  2023 року.

Головуючий суддя:                                                                                             О.В. Лук`янчук   

Суддя:                                                                                                                  А.І. Бітов

Суддя:                                                                                                                   І.Г. Ступакова