ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 140/8266/22 пров. № А/857/13205/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                       Довгої О.І., Шавеля Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду (головуючий суддя Каленюк Ж.В., м.Луцьк) у справі № 140/8266/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

14.12.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати з 12 червня 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача здійснити з 12 червня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 вказаного Закону, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік), до зміни законодавчого регулювання цих правовідносин без обмеження в часовому проміжку.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року позов у цій справі задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 12 червня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
19 червня 2023 року позивач звернувся до суду першої інстанції у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22 в частині застосування при нарахуванні підвищення до пенсії розрахункової величини прожитковий мінімум, а не мінімальну заробітну плату згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік. Заявник просив зобов`язати відповідача вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою вимоги заяви задовольнити. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року чітко визначено розрахункову величину підвищення до пенсії – дві мінімальні заробітні плати. Скаржник вказує, що враховуючи зміну розміру мінімальної заробітної плати у кожному році, відповідач має обов`язок перераховувати та виплачувати доплату до пенсії у порядку статті 39 Закону №796-ХІІ з урахуванням таких змін. Також звертає увагу на принцип правової визначеності та незмінності судового рішення. Зазначає, що Велика палата Верховного Суду у зразковій справі №240/4937/18, зважаючи на предмет спору та матеріально-правове регулювання спірних правовідносин визначила розмір підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
20 лютого 2023 року на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року, яке набрало законної сили 07 лютого 2023 року, позивачу було видано виконавчий лист №1116/2023 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 12 червня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).
Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02 березня 2023 року відкрито виконавче провадження №71149074 з примусового виконання рішення суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22.
Листом від 24 березня 2023 року №7435-6334/Л-02/8-0300/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повідомило позивача про стан виконання рішення суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22, зазначивши, що в добровільному порядку з 12 червня 2022 року провело нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, із застосуванням пункту 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” (Закон №1774-VIII); за період з 12 червня 2022 року по 31 березня 2023 року сума нарахувань становить 44411,47 грн.
Вирішуючи питання, чи мали місце протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, вчинені на виконання рішення суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22, суд звертає увагу на те, що подана позивачем заява обґрунтована виключно протиправністю дій, які полягають у нарахуванні ОСОБА_1 доплати до пенсії у порядку статті 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, у розмірі двох прожиткових мінімумів, а не у розмірі двох мінімальних заробітних плат.
При цьому, листом відповідача від 24 березня 2023 року №7435-6334/Л-02/8-0300/23 підтверджено, що на виконання рішення суду від 05 січня 2023 року у цій справі ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, із застосуванням пункту 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1774-VIII, тобто у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виплачується з 01 квітня 2023 року, а сума до виплати, нарахована у такий спосіб, за період з 12 червня 2022 року по 31 березня 2023 року становить 44411,47 грн.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи приписи пункту 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1774-VIII щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22, в частині застосування при нарахуванні підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, розрахункової величини прожиткові мінімуми, а не мінімальні заробітні плати.
Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За змістом ч.1-3 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду, серед іншого має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, у випадку, коли таке відкрито.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
Як було вказано вище, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року позов у цій справі задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 12 червня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому, позивач звернувся в суд із заявою в порядку статті 383 КАС України у зв`язку з тим, що на виконання вказаного вище рішення суду відповідачем нараховано та призначено до виплати підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-ХІІ, однак суму обрахованого підвищення визначив у розмірі двох прожиткових мінімумів, а не мінімальних заробітних плат, що не відповідає судовому рішенню.
Колегія суддів зазначає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
При цьому, звернення до суду із заявою відповідно до ст.383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби. Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.
Звертаючись із заявою в порядку ст.383 КАС України, позивач вказав, що Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02 березня 2023 року відкрито виконавче провадження №71149074 з примусового виконання рішення суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення суду від 05 січня 2023 року у цій справі ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, із застосуванням пункту 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1774-VIII, тобто у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виплачується з 01 квітня 2023 року, а сума до виплати, нарахована у такий спосіб, за період з 12 червня 2022 року по 31 березня 2023 року становить 44411,47 грн.
Тобто відповідач здійснив нарахування підвищення до пенсії позивачу із розрахунку двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а не мінімальних заробітних плат.
Разом з тим, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення позивачу у розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік).
Колегія суддів вважає, що такі дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень, є протиправними, оскільки не відповідають змісту судового рішення, яке набрало законної сили і яким його зобов`язано при перерахунку пенсії позивачу застосувати саме розміри мінімальної заробітної плати, установлені на відповідний календарний рік, а не прожитковий мінімум, який є суттєво меншим.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу на те, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: “Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи”.
Враховуючи, що у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у цій справі визначено, що розмір доплати до пенсії, яку необхідно нарахувати та виплатити позивачу, визначається статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, то колегія суддів доходить висновку про те, що проведення відповідачем на виконання такого рішення суду перерахунку пенсії позивача із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних, є протиправним, оскільки при перерахунку пенсії застосуванню підлягає саме величина мінімальної заробітної плати.
Колегія суддів наголошує, що оскільки резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у визначений судом спосіб.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що вказане рішення суду підлягає до виконання відповідачем (боржником) у точній відповідності до його резолютивної частини.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
З врахуванням наведених вище правових норм та встановлених фактичних обставин справи у їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без задоволення заяви позивача про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22, а тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та задовольнити заяву позивача.

Керуючись ст.312, 317, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд –

                                               П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 140/8266/22 – скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , починаючи з 12 червня 2022 року, підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом України “Про Державний бюджет України” на відповідний рік).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22.
Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області місячний строк з дня отримання (вручення) копії цієї постанови для подання до суду першої інстанції доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у справі №140/8266/22.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 27 жовтня 2023 року