ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/16169/22	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 ,
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року (головуючий суддя Турова О.М.) 
у справі № 160/16169/22
за позовом ОСОБА_1 ,   
до Військової частини НОМЕР_1 ,   
про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії, -                                                     
                                                        ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.12.2020 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  станом на 01.01.2020;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30.01.2020 по 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; 
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2021 по 07.02.2021, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»  станом на 01.01.2021;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2021 по 07.02.2021, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»  станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 07.02.2017 по 07.02.2021 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 . Посилаючись на те, що у зв`язку з набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №826/6453/18, якою скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103, починаючи з 30.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу повинні визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 Постанови №704. Відповідачем у 2020 та 2021 роках, а саме: з 30.01.2020 по 31.12.2020, а також з 01.01.2021 по 07.02.2021 протиправно не було встановлено посадовий оклад позивача та оклад за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 1 січня 2020 року та на 1 січня 2021 року, відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт, а також у зв`язку із цим протиправно розраховано грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2019-2021 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»  станом на 01.01.2021 року. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. 
Суд першої інстанції виходив з того, що п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 має застосовуватися в частині, що не суперечить  Закону №1774-VIII, тобто з  29 січня 2020 року та з 1 січня 2021 року розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є  розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений  законом  на 01.01.2020 та на 01.01.2021, відповідно.  Суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.12.2020 без врахування при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  станом на 01.01.2020, а також щодо нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення з 01.01.2021 по 07.02.2021 без врахування при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»  станом на 01.01.2021, є протиправними.
Також визнані протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу  грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2019-2021 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»  станом на 01.01.2021, оскільки розмір грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки повинен бути розрахований від розміру місячного грошового забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою станом на день фактичного звільнення з військової служби.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Відповідач зазначає, що з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704, яка діяла до внесення змін  постановою Кабінету Міністрів України №103, отже з 29.01.2020 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Однак, як вважає скаржник, зазначена норма не може бути реалізована. Після набрання чинності Законом №1774-VIII з 01.01.2017 мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Таким чином, за твердженням відповідача згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704 в редакції постанови Кабінету міністрів України № 103 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу,  є стала величина – розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 у період з 07.02.2017 по 07.02.2021 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягами з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.02.2017 № 25 та від 08.02.2021 № 27, копії яких містяться в матеріалах справи.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.02.2021 № 27 старшого солдата ОСОБА_1 , командира другого відділення зенітно-ракетного взводу Військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира 133 окремого батальйону охорони та обслуговування (по особовому складу) від 01.02.2021 № 5-РС, у запас за пунктом 2 підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 5  статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»  слід вважати таким, що справи та посаду здав 07.02.2021, та виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 07.02.2021 і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В наказі командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.02.2021 №27 зазначено про виплату позивачеві грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки у кількості 42 доби у розмірі 15323,88грн.
Як слідує з довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2022 № 702, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 за період його служби з 01.03.2018 по 07.02.2022 встановлений з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України №704 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №103, відповідно до яких розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина  - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, тобто 1762,00 грн.  Грошове забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 на день звільнення складало 10945,63 грн. 
Вважаючи, що відповідачем протиправно не проведено у період з 30.01.2020 по 07.02.2021 розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про державний бюджет України на 2020 рік та на 2021 рік станом на 01.01.2020, 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, а також у зв`язку із цим, протиправно розраховано грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2019-2021 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Спірним у цій справи є питання,  який саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2018 або станом на 01.01.2020/01.01.2021) має бути взятий для розрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача на період його служби з 30.01.2020 по 07.02.2021.
Частиною четвертою  статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Розмір грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.03.2018 і якою, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 1); схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 14); розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (додаток 16).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704 у первісній редакції було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 також містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 6 якої п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та нечинним п. 6 Постанови № 103, яким п. 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції.
Таким чином, у зв`язку з ухваленням судового рішення від 29 січня 2020 року відновлено дію п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 у редакції, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові від 19.10.2022 року по справі №400/6214/21.
Суд апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.242 КАС України враховує також висновки, викладені в  постанові Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, де Верховний Суд  дійшов таких висновків.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом  6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Тобто, на момент набрання чинності постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме:  « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас, колегія суддів зазначає, що Закон України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»  визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого  державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.
Втім, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати  розрахункову величину  для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
При цьому колегія суддів зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018  № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року (1762 грн.).
У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та Закон 15.12.2020 №  1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення,  прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020 та 2021 роки, відповідно, не містять.
Тобто, положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 в частині визначення розрахунковою величиною    для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  законом  на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності  Законом № 294-IX  не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Частина третя  статті 1-1 Закону № 2262-XII  містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього  Закону  та  Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, з огляду на визначені в ч.3 ст. 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що починаючи з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, то положення постанови Кабінету Міністрів України №704 підлягають застосуванню в частині, що не суперечать Законам про Державний бюджет.
Законом України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року  -  2102,00 грн.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»  установлено з 01 січня 2021 року  прожитковий мінімум для працездатних осіб 2270 гривень; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; для  працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень.
Таким чином, якщо  Закон України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  визначав лише розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не містив застережень щодо застосування такої розрахункової величини, то вже  Закон України №1082-IX від 15.12.2020 «Про Державний бюджет України на 2021 рік»    у статті 7 містить застереження щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, який з 1 січня визначений у розмірі 2102 гривні.
При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції, до спеціальних законів, як то передбачено Законами про бюджет, слід відносити і  Закон № 2262-ХІІ, яким, врегульовано грошове забезпечення військовослужбовців, оскільки  Закони, якими затверджено Державний бюджет України на відповідні роки, не містять будь-яких виключень щодо спеціальних законів, на які не розповсюджуються положення щодо визначеної сталої величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб при визначенні посадових окладів.
Отже, в спірному випадку у визначений позивачем період з 30.01.2020 по 31.12.2020 розрахунковою величиною, що застосовується при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, є  розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений  Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  станом на 01.01.2020, а саме: 2102 грн. 
З 01.01.2021 по 07.02.2021 при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2019-2021 роки, застосовується  розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений  Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами,  - 2102 грн.
Таким чином, приймаючи до уваги, що у визначений позивачем період, починаючи з  30.01.2020, розрахунковою величиною, що застосовується для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, є встановлений законом розмір прожиткового мінімуму - 2102 грн., в той час коли  відповідачем застосований встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»  прожитковий мінімум у розмірі 1762,00 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на перерахунок грошового забезпечення за вказаний вище період та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі № 160/16169/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко