У х в а л а  
 
29 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 639/5169/13-ц
провадження № 61-13402ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Сердюка В. В., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною, визнання недійсним в частині свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації,
 
В с т а н о в и в:
 
У лютому 2008 ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просили відновити порушене право, зобов`язавши відповідача звільнити незаконно займане підвальне приміщення літера «Б» (нежитлові приміщення №№ 8, 6, 7, площею 30,0 кв. м.), розташоване у будинку АДРЕСА_1 .
 
У квітні 2008 ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_4 , 
ОСОБА_1 , виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Харкова, виконавчого комітету Харківської міської ради в особі управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна про відновлення порушеного права, визнання недійсним рішення, визнання недійсним рішення про приватизацію, зобов`язання вчинити дії. 
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 липня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено.
 
Встановлено порушене право ОСОБА_4 , зобов`язано ОСОБА_3 звільнити підвальне приміщення будинку літер «Б», нежитлові приміщення № № 8, 6, 7, площею 30 кв. м., які розташовані по АДРЕСА_1 .
 
У задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 липня 2012 року залишено без змін.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2013 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 липня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2012 року - скасовано. Справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
 
Позивач ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 13 листопада 2015 року залучено до участі у справі її правонаступника ОСОБА_1 .
 
У листопаді 2015 року та у липні 2018 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та доповнила їх вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09 липня 2015 року П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою по р.№2-208 в частині права власності ОСОБА_1 на підсобні приміщення № № 8, 6, 7 площею 30 кв.м, що знаходяться у підвальному приміщенні житлового будинку літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1 , та скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказані приміщення.
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення порушеного права та усунення перешкод в здійсненні права власності відмовлено.
 
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною відмовлено.
 
Рішення вмотивовано тим, що до звернення в суд з позовом позивачі змінили замки, встановлені ОСОБА_3 на спірні підвальні приміщення, та остання не має доступу до цих приміщень, а тому позивачами не доведено, що їх право є порушеним та підлягає поновленню, тому в позові відмовлено за недоведеністю. Також суд першої інстанції визнав відсутніми підстави для задоволення зустрічних позовних вимог, оскільки ці вимоги обґрунтовані виключно тим, що позивачі незаконно отримали у користування та у власність спірні підвальні приміщення, що не знайшло свого підтвердження. Розглядаючи справу в межах позовних вимог, районний суд не надавав оцінку праву ОСОБА_3 на користування зазначеними приміщеннями на правах сервітуту у зв`язку із знаходженням у них комунікацій водопостачання для її квартири.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в її інтересах представником - адвокатом Максимовим М. І. задоволено.
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 вересня 2021 року - скасовано та постановлено нове рішення.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності відмовлено.
 
Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
 
Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 03 квітня 2007 року № 27-51, яким скасовано рішення №4-30 від 10 січня 2006 року та зобов`язано ОСОБА_3 звільнити підвальне приміщення.
 
Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 07 серпня 2007 року № 56-58 про надання дозволу ОСОБА_4 у користування підвальне приміщення площею 29,2 кв.м. для господарських потреб по АДРЕСА_1 .
 
Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 06 листопада 2007 року № 76-13 про надання ОСОБА_4 підвального приміщення №18 площею 30,0 кв.м. під підсобне з правом приватизації.
 
Визнано незаконним та скасовано розпорядження відділу приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 18 грудня 2007 року № 16195-Ш в частині приватизації ОСОБА_4 ,                          ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підсобних приміщень № № 8, 6, 7, площею                       30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ. «Б» за адресою:                     АДРЕСА_1 .
 
Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житло від 18 грудня 2007 року, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині права власності (приватизації) підсобних приміщень № № 8, 6, 7, площею 30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане П`ятою харківською державною нотаріальною конторою 09 липня 2015 року по. Р.№2-208 в частині права власності ОСОБА_1 на підсобні приміщення № № 8,6,7, площею 30,0 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку                 літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за номером 103410 на 1/3 частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , в частині права власності ОСОБА_1 на підсобне приміщення № № 8,6,7, площею 30,0 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ. «Б» за адресою:                     АДРЕСА_1 .
 
04 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1  (далі - заявник) подала  касаційну скаргу на  постанову Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2023 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року повернуто особі, яка її подала. Роз`яснено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до Верховного Суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
08 вересня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане судове рішення скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
 
ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року, посилаючись на те, що 04 серпня 2023 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, вона вже зверталася з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року, однак ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2023 року її касаційну скаргу було повернуто на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України. Копію вказаної ухвали Верховного Суду вона отримала 05 вересня 2023 року.      В зазначеній ухвалі було вказано, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Враховуючи, що заявник вже зверталася до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказане судове рішення в межах передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, однак її касаційну скаргу було повернуто і після отримання (05 вересня 2023 року) ухвали Верховного Суду від 18 серпня 2023 року про повернення касаційної скарги вона в найкоротші строки подала до Верховного Суду нову касаційну скаргу, подане заявником клопотання необхідно задовольнити і поновити 
ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року. При цьому Верховний Суд врахував закріплені в частині третій статті 2 ЦПК України основні засади (принципи) цивільного судочинства, а саме верховенство права та забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Згідно до частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених)                              статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктом 1 частини другої                             статті 389 ЦПК України.
 
Підставами касаційного оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року заявник вказує застосування в оскаржуваному судовому рішенні норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові  Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц.
 
Оскільки зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається ймовірність неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що неможливо встановити без дослідження матеріалів справи, а тому з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної касаційної скарги та належної перевірки її доводів, наявна необхідність відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів даної справи.  
 
ОСОБА_1 також просить зупинити виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року до закінчення перегляду в касаційному порядку.
 
Вимоги вказаного клопотання обґрунтовує тим, що у разі скасування оскаржуваної постанови буде потреба відновлювати документи, що займе багато часу та необхідності додаткового звернення до суду. Наголошує, що наразі її вже примушують звільнити спірне приміщення на підставі оскаржуваної постанови.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Касаційний суд діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, яке не передбачає процесуальної можливості зупинити виконання судового рішення, якщо воно не підлягає примусовому виконанню.
Ураховуючи зміст постанови суду апеляційної інстанції, про зупинення виконання якої просить ОСОБА_1 , касаційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такого клопотання, оскільки постанова Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року в частині задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_3 про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною, визнання недійсним в частині свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації, не підлягає примусовому виконанню, тому підстав для зупинення її виконання немає.
Водночас касаційний суд вважає, що наявні правові підстави для зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року за своєю ініціативою в частині задоволення вимог зустрічного позову                 ОСОБА_3 про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною, визнання недійсним в частині свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
У х в а л и в:
 
Поновити ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 06 липня 2023 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 липня                  2023 року.
 
Витребувати з Жовтневого районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи № 639/5169/13-ц за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною, визнання недійсним в частині свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації.
 
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання Полтавського апеляційного суду від 06 липня                  2023 року.
 
Зупинити дію постанови Полтавського апеляційного суду від 06 липня                  2023 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною, визнання недійсним в частині свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           В. М. Ігнатенко

  С. О. Карпенко
 
  В. В. Сердюк