Справа № 463/5444/23                                Головуючий у 1 інстанції: Яворський С.Й. 
Провадження № 33/811/1370/23                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Свища С.М. на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) судового збору у справі.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 23.06.2023 року о 00 год. 20 хв., на вул.Винна Гора, 7В у м.Львів-Винники, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Peugeot 807», д.н.з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.5,10.9 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з даною постановою захисник Свищо С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року, скасувати її та закрити провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП.
Зазначає, що в судовому засіданні 15.09.2023 суд не проголосив повний текст оскаржуваної постанови, а повний текст надійшов на його електронну пошту 19 вересня 2023 року, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про призначення судової психіатричної експертизи ОСОБА_1 , враховуючи його поведінку зафіксовану відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та те, що він переніс черепно-мозкову травму. 
ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Свищо С.М. будучи повідомленим про судове засідання в суді апеляційної інстанції не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.
Перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
- протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №507902 та серії ААД №507914 від 23.06.2023 року, в яких викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення;
-  відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, відповідно до якого на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких свідки підтвердили, що у їх присутності правопорушник ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер»;
-  схемою місця ДТП;
- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_4 ; 
- постановою серії БАД №417910 від 23.06.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (керував транспортним засобом не маючи при собі та не пред`явивши для перевірки посвідчення водія категорії «В»), яка правопорушником не оскаржена та є чинною, оскільки про протилежне суд не повідомляв. Вказаною постановою підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, та такі дії у встановленому законом порядку не оскаржувалися .
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта, що судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні його клопотання про призначення ОСОБА_1 судово-психіатричної експертизи є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. 
Так, як вбачається з матеріалів справи, адвокат Свищо С.М. в суді першої інстанції заявив клопотання про призначення ОСОБА_1 судово-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що останній переніс черепно-мозкову травму. 
З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, відповідав на запитання працівників поліції у зрозумілій формі, погодився з тим, що перебуває в стані сп`яніння та на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
Тобто, на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 усвідомлював, що скоїв, оскільки просив працівників поліції не складати щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому його власноручно без зауважень і підписав.
Виходячи з сукупності зібраних по справі доказів, апеляційний суд вважає, що в даному випадку відсутня необхідність проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 , до того ж діючим КУпАП взагалі не передбачено проведення такої експертизи, як про це просить сторона захисту.
Відтак, доводи апелянта про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.247 КПК України є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ОСОБА_1 встановленої законом відповідальності за скоєне.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити адвокату Свищо С.М. строк апеляційного оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року.
Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Свища С.М. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк