ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 листопада 2023 року | м. Дніпро | справа № 804/6853/16

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року (головуючий суддя Царікова О.В.)
у справі  № 804/6853/16
за позовом Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль»
до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування рішення від 28.09.2016 №723/13-02, - 

ВСТАНОВИВ:
Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (правонаступник Криворізької північної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області), в якому, просило визнати протиправним та скасувати рішення від 28.09.2016 №723/13-02 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 жовтня 2016 року позивачем отримано рішення від 28.09.2016 № 723/13-02 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на підставі п.2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: штрафу у розмірі 98277,29 грн. та пені у розмірі 1791,32 грн. за період з 21.09.2016 по 26.09.2016. Позивач зазначає, що відповідачем не враховано, що позивач фактично був обмежений у можливості вчасно сплачувати заробітну плату та, відповідно, єдиний внесок. Такі обмеження виникли у зв`язку з дією нормативно - правового акту виконавчої влади – постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2014 №217) та накладеними на все майно та кошти підприємства арештами державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби (постанова про арешт коштів від 26.10.2015 та 13.04.2016), а тому сплата єдиного внеску відбувалася відповідно до ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». 
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року позов задоволено.
Суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи містяться платіжні доручення, які підтверджують факт оплати Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» єдиного внеску. Отже, за висновком суду, позивачем у повному обсязі єдиний внесок за серпень 2016 року сплачувався пропорційно з виплатою заробітної плати. Позивач хоча і був обмежений у можливості вчасно сплачувати заробітну плату та єдиний внесок (у повному обсязі), у зв`язку з дією Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2014 № 217 та арештами накладеними на все майно та кошти підприємства державними виконавцями відповідних відділ ДВС, все ж таки перераховував єдиний внесок за звітний період щоденно. Відповідач, приймаючи рішення від 28.09.2016 № 723/13-02, не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач зазначає, що позивачем було надано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпень 2016 року від 19.09.2016 №317176915430401, внаслідок чого в картці особового рахунку платника Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» відбулось нарахування єдиного внеску. У зв`язку з несвоєчасною несплатою позивачем  суми єдиного внеску відповідачем нарахований штраф у розмірі  98277,29 грн. та пеня у розмірі 1791,32 грн. за період з 21.09.2016 по 26.09.2016, оскільки погашення заборгованості відбулося після граничного строку для  сплати податкового боргу.
Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.  Позивач зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, заперечуючи проти позовних вимог, повинен був надати суду інтегровану картку платника єдиного внеску та розрахунок: сум, які своєчасно не сплачено (суму, яку необхідно було сплатити, граничний строк її сплати, фактичну дату сплати); суми штрафних санкцій, після 01.012015 (20%), обраховані з усієї сплаченої (погашено) недоїмки за відомостями ІКП; кількість днів прострочення платежу. З розрахунку до рішення від 28.09.2016 № 723/13-02 неможливо встановити, на яку суму недоїмки  платника єдиного внеску нарахована пеню з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день прострочення платежу. В той же час позивачем до суду було першої інстанції подані  письмові пояснення та платіжні доручення на підтвердження сплати єдиного внеску, що  виключає бездіяльність позивача і не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності. 
Також позивач зазначає, що з аналізу наявних платіжних доручень слідує, що позивачем 22.09.2016 сплачено ЄСВ в розмірі 71091,12 грн., а розрахунок штрафної санкції у розмірі 20 % зі сплаченої суми недоїмки контролюючим органом проводився із суми 73706,00 грн. Аналогічні розбіжності в сумах сплаченого ЄСВ між платіжними дорученнями та розрахунком штрафної санкції містяться і за 27-28.09.2016.
Крім того, позивач просив замінити позивача з Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» у зв`язку з його реорганізацією. 
Відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції подано додаткові документи та письмові пояснення щодо розрахунку суми штрафних санкцій.    
Стосовно поданого позивачем клопотання про процесуальне правонаступництво суд апеляційної інстанції встановив, що Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» (код ЄДРПОУ 00130850) зареєстровано 01.09.1999, 16.03.2017 державне підприємство  припинено шляхом реорганізації в Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль».
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, що Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (код ЄДРПОУ: 00130850), є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль».
Фактично реорганізація відбулась шляхом зміни організаційно-правової форми підприємства позивача.
Наведене вище відповідно до ст.52 КАС України є підставою для здійснення процесуального правонаступництва, заміни сторони позивача - Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (код ЄДРПОУ 00130850).
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Криворізькою північною об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення від 28.09.2016  №723/13-02 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 100068,61 грн., згідно якому до позивача - Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль») застосовано штрафну санкцію - 98277,29 грн. (20%) та нарахована пеня (0,1% від суми недоїмки) - 1791,32 грн. за період з 21.09.2016 до 26.09.2016 (а.с.10, розрахунок нарахованих сум – а.с.11).
Підставою для прийняття контролюючим органом означеного рішення стали такі обставини.
Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» до податкового органу подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомогу, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпень 2016 року від 19.09.2016 № 917176915430401, згідно якому сума нарахованого ЄСВ визначена в розмірі 1 292 067,69 грн.
В результаті сплати позивачем 20.09.2016 суми  800681,28 грн. зобов`язання зі сплати єдиного внеску зменшилось та становило суму  491386,41 грн. по строку платежу 20.09.2016, яка відображена в картці особового рахунку платника ДП «Криворізька теплоцентраль» 
Вказана сума 491386,41 грн. погашена позивачем після граничного строку сплати податкового боргу.
Суми грошових коштів, які надходили від підприємства як оплата єдиного внеску, зараховувались контролюючим органом в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
За визначенням п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI встановлений обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
За правилами абз.1 ч.7 ст.9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Згідно з абз.1 ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
За змістом п. 1 ч.10 ст. 9 Закону №2464-VI днем сплати єдиного внеску з рахунку платника на відповідний рахунок органу доходів і зборів, вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. 
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, передбачені цим Законом, є недоїмкою.
Відповідно до ч.10 ст.25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
За приписами п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Отже, правовим наслідком несвоєчасної сплати сум єдиного внеску для платника податків є застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені.
Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (ч.16 ст.25 Закону № 2464-VI).
За положеннями ч.15 ст.25 Закону № 2464-VI рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.
Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до п.1 р.VII Інструкції № 449 (в редакції на момент винесення спірного рішення) за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції № 449 передбачено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах:
за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.
Отже, прийняття рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до Інструкції № 449, яке є самостійним виконавчим документом, відбувається на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. 
Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності та встановлених обставин у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що  відповідач мав правові підстави для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 28.09.2016 №723/13-02.
З приводу наведених позивачем обставин, врахованих судом першої інстанції в якості підстав, за яких позивач може бути звільнений від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску, суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Аналіз наведеної норми та інших положень  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а також Інструкції № 449 дає підстави для висновку, що роботодавці зобов`язані сплачувати нарахований єдиний внесок у встановлений законодавством строк незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на які нараховується єдиний внесок.
При цьому законодавство не ставить у залежність виконання обов`язку щодо своєчасної сплати нарахованого єдиного внеску від наявності певних умов, у тому числі від фінансового стану платника. Несвоєчасна виплата заробітної плати і несвоєчасне перерахування єдиного внеску є порушенням чинного законодавства, за яке передбачена відповідальність.
Порушення встановлених Законом строків сплати єдиного внеску є підставою для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені. 
Таким чином, наведені  позивачем доводи є необґрунтованими, оскільки жодних обставин, які можуть слугувати підставами для відстрочення сплати єдиного внеску або звільнення платника від нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску чинним законодавством не передбачено.
Стосовно правильності визначення контролюючим органом суми штрафних санкцій та пені оскаржуваним рішенням від 28.09.2016 № 723/13-02 судом з наявних у справі доказів, в тому числі,  поданого відповідачем витягу облікової картки платника, з`ясовано, що після законодавчо встановлено строку платежу (в даному випадку 20.09.2016) погашення недоїмки в сумі 491386,41 грн. відбулось шляхом перерахування позивачем коштів 21.09.2016, 22.09.2016, 23.09.2016 та 26.09.2016.
21.09.2016 позивач перерахував кошти за єдиний внесок в загальній сумі 120456,78 грн.: платіжне доручення №162 від 21.09.2016 на суму 119000 грн., платіжне доручення №156 від 21.09.2016 на суму 1456,78 грн. 
За несвоєчасне перерахування сум єдиного внеску на дану суму нарахований штраф у розмірі 42118,59 грн. (20%). Додатково, нарахована пеня - 120,46 грн. (0,1% *1 день прострочення сплати). Внаслідок чого, сума недоїмки становила 370 929,61 грн.
22.09.2016 позивач перерахував кошти за єдиний внесок в загальній сумі 73706 грн.: платіжне доручення №172 від 22.09.2016 на суму 2664,89 грн., платіжне доручення №168 від 22.09.2016 на суму 541,12 грн., платіжне доручення №176 від 22.09.2016 на суму 70500 грн. 
За несвоєчасне перерахування сум єдиного внеску на дану суму нарахований штраф у розмірі 14741,2 грн. (20%). Додатково, нарахована пеня - 147,41 грн. (0,1% *2 дні прострочення сплати). Внаслідок чого, сума недоїмки становила 297 223,61 грн.
23.09.2016 позивач  перерахував кошти за єдиний внесок в загальній сумі 86630,70 грн.: платіжне доручення №180 від 23.09.2016 на суму 330,68 грн., платіжне доручення №185 від 23.09.2016.
За несвоєчасне перерахування сум єдиного внеску на дану суму нарахований штраф у розмірі 17326,14 грн. (20%). Додатково, нарахована  пеня - 259,89 грн. (0,1%* 3 дні прострочення сплати). Внаслідок чого, сума недоїмки становила 210 592,91 грн.
26.09.2016 позивач перерахував кошти за єдиний внесок платіжними дорученнями: №198 від 26.09.2016 на суму 120700 грн., №204 від 26.09.2016 на суму 122500 грн., №202 від 26.09.2016 на суму 1367,59 грн, №189 від 26.09.2016 на суму 450,93 грн. (тобто повністю погасив наявну у нього недоїмку). 
Сума частково погашеної недоїмки становила 120700 грн. (платіжне доручення №198 від 26.09.2016 на суму 120700 грн.), отже за несвоєчасне перерахування сум єдиного внеску, на дану суму накладений  штраф у розмірі 20 % - 24140 грн. 
Сума остаточно погашеної недоїмки становила 89892,94 грн. (платіжне доручення №204 від 26.09.2016 на суму 122500 грн.), отже за несвоєчасне перерахування сум єдиного внеску  на дану суму накладений  штраф у розмірі 20 %, що становило 17978,59 грн. Додатково, нарахована пеня - 1263,56 грн. (0,1%* 6 днів прострочення сплати).  
Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать, що контролюючим органом зроблений обґрунтований розрахунок штрафної санкції та нараховано пеню, підстави для визнання оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 28.09.2016 №723/13-02 неправомірним та його скасування відсутні. 
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Суд першої інстанції не у повному обсязі встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з помилковим застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.317  КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст.310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити задовольнити.  
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі №804/6853/16 скасувати, прийняти нове рішення.
В позові відмовити.   
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко